148 
blott en gång funnen med frukt i Norrige, der hanblom¬ 
mor finnas. Conos t omuni boreale sätter nästan alltid frukt på 
Skandinaviens fjell, men aldrig i Schweitz, Tyrolen eller 
på Pie de Yeleta i Sierra Nevada i Spanien, emedan han¬ 
blommor der saknas. »Man kan således icke förneka or¬ 
sakerna, då verkningarna äro tydli ga.» 
§ 5. Honorganer eller Archegonier. 1 början af sin 
utveckling likna de antheridierna. De börja likasom dessa 
med en cellul, som delas på samma sätt och bildar en 
cellulös rundad kropp, i ändan spetsig. Sedan visar sig 
vid basen en uppsvällning, bestående af mycket små pa- 
renkymatiska celluler med stärkelsekorn. Rob. Brown kal¬ 
lar denna knöl germen och stiftet stylus , som är ihåligt, 
och ofvantill öppnar sig. Då den öfre delen utvidgas, 
antager den form af ett stigma med en purpurröd färg, 
som utbreder sig längs kanalen till germen. Germen bil¬ 
das då till frukt, men sällan flera än ett, då de öfriga 
felslå. När frukten förlänges, spricker hinnan, som om- 
gaf germen, något ofvanom basen, hvarigenom upptill 
bildas en mössa (calyptra) och nedtill en slida (vagina). 
IY. Frukt ifikations-organer. 
§ 1. Frukten. Den är terminal, antingen i en pri¬ 
mär, sekundär eller tertiär axel. Den delas i locket och 
kapseln , som stundom har perislomium af ett bestämdt 
antal tänder: 4, 8, 16, 32 eller 64. 
Inuti kapseln ligger frösäcken ( sporangium ), i hvars 
midt är den s. k. columella , som genomgår skaftet och halsen 
(collum). Halsen bildar stundom ett eget organ ( apophysis ) 
hos Splachnum. Både detta och halsen äro rika på klyf- 
öppningar. 
Frukten bildas genom en metamorfos af stammen. 
Bischoff tror, att den uppkommit genom en bladkrans. 
Detta är orimligt af följande skäl: l:o då kransform al¬ 
drig finnes hos mossorna, 2:o då det icke öfverensstäm- 
mer med processens förlopp, 3:o då peristomii tänder 
äro en sekundär bildning, olika med den, som förekom¬ 
mer hos karpofyllkransarna hos Fanerogamerna. 
