149 
§ 2. Mössan (calyptra). Af Bridel och Hedvig an¬ 
sågs den vara analog med Fanerogamernas blomkrona. 
Den lemnar vigliga karakterer för bestämmande af vissa 
familjer och slägten. 
§ 3. Slidan. Den har intet analogi hos andra väx¬ 
ter. Bischoff anser den som en axis infloreseeritiæ. Den 
har samma konsistens som stammen. Innehåller mycket 
stärkelse och tyckes bidraga mycket till den unga fruk¬ 
tens näring. 
§ 4. Skaftet. En öfvergång från stam till frukt. 
Dess i midten liggande cellulknippa är organet för 
sporangiets näring. I dessa långa cylindriska celluler ob¬ 
serveras lätt saftströmningen och molekularrörelsen. Skaf¬ 
tet affaller på samma gång som frukten och frigör sig 
från slidan*). 
§ 3. Kapseln. Epidermis beslår af ett till färgen 
varierande lager af tafelformiga celluler, vanligen små, med 
en mer eller mindre (genom sekundära aflagringar) tjock 
membran: närmast ligga två eller tre lager stora paren- 
kymcelluler med tunna hyalina väggar, hvilkas inre van¬ 
ligen är grönt af klorofyll. Epidermis har ofta klyföpp- 
ningar (särdeles vid basen af kapseln), hvilkas struktur 
icke är lika med andra växters, t. ex. hos Sphagnum, 
Polytrichum, Funaria hygrometrica. 
§ 6. Ringen. Vid fruktmognaden aflyfles locket, 
då man lätt kan borttaga ringen, som elastiskt rullar ihop 
sig. Hos Bryum och Mnium erbjuder detta någonting 
särdeles vackert för ögat. 
§ 7. Tandkransen (peristomium). Då denna är dub¬ 
bel, består den ytlre af tänder, den inre af hår. Dessa 
bestå icke af celluler (såsom förfallarne förr antagit), utan 
af stycken (rester) af celluler och en sekundär aflagring, 
mycket analog med vedbildningen. 
Kransen bildas genom resorbering af vissa cellulers 
fogningar. 
§ 8. Frösäcken (Sporangium), som omgifver spo¬ 
rerna. 
*) Denna fysiologiska betydelse saknar frukten hos Lefv er nios* 
fsorna samt slägtena Sphagnum och Archidium. Skaftet är då 
blott en förlängning af stammen [Miiller, anf. st.). 
