163 
taga all uppmärksamhet i anspräk, och det bör derföre 
ej förundra någon, att vi i främsta rummet meddela en 
skildring af dessa. 
Olands kalklafs-vegetation, som i del närmaste öf- 
verensstämmer med Golflands, ehuru åtskilliga utmärkta 
arter, som på den sednare ön förekomma, saknas på den 
förra, kan rnan sönderdela i 2:ne, den ena beslående af 
de egentliga kalklafvarne, hvilka, om jag så må uttrycka 
mig, förekomma för kalkens egen skull på kalken, der 
denna träder i dagen pä landtborgens sluttningar eller på 
stengärdsgårdar eller andra lösa stycken, den andra eller 
alfvarelafvarne, 1 1 vilkas tillvaro synes betingad lika mvckefc 
af alfvarens natur i öfrigt som af kalken, och som upp¬ 
träda, isynnerhet der berget är täckt af en tunnare jord¬ 
skorpa eller af mossa *). 
Den mest karakteristika och måhända allmännast 
spridda bland de förra är Verrucaria rupestris, ty knap¬ 
past finnes någon kalksten, som en lid legat i dagen, utan 
alt man på den finner nämnda laf eller åtminstone spår 
efter den, beslående i de fördjupningar af ända till ett 
knappnålshufvuds storlek, som dess apothecia bilda i ste¬ 
nen innan de bortfalla. Dessutom märka vi Sagediaviri - 
dula och en annan art af detta slagte, som närmast an¬ 
sluter sig lill S. verrucarioides, Parmelia calcarea , circi¬ 
nata , murorum, cervina-glaucocarpa och mutabilis, Biatora 
auranliaca-calva (särdeles på de lösa slenarne efter något 
gammalt brott), triptophylla-corallinoides, lurida (i sprin¬ 
gorna af landtborgens sluttning), Lecidea albo-atra och 
sabuhtorum-pilularis, Opegrapha saxatilis , Verrucaria co¬ 
noidea m. 11. samt för öfrigt på ett och annat ställe några 
af våra vanliga granit-lafvar, här knappt igenkänliga för 
sin uppsvällda, vanligen hvita cruslä, t. ex. Parmelia atra, 
saxicola m. fl. — Då man deremot inträder på alfvaren, 
mötes man först af Biatora fulgens och decipiens, Clado - 
nea alcicornis och endiviæfolia, pyxidata var., cornuta-ver- 
micularis, Parmelia lendigera, varieteterna terrestris och 
aloarcnsis af Cetraria juniperina, Evernia prunastri-arena - 
*) Några bestämda och säkra gränser mellan dessa tvenne afdqlc 
tiingar kan man dock naturligtvis ej utstaka. $ 
tV 
