10 
ligare kan spåra huru det främmande emottagits af, uppblandats med eller rent af be¬ 
segrat det förut här varande *). 
Detta blir oss redan tydligt nog vid första landstigandet vid Black Beach. Der ut¬ 
breda sig ej några verkliga odlingar, men ett par smärre, kring en temligen usel hydda 
befintliga, af kreatur och folk ofta besökta platser, och här stå — antydande bädaderas 
närvaro — Ricinus communis, Amarantus caracasanus och celosioid.es, Cyperus esculentus, 
Physalis angulata, Lycopersicum pimpinellifoWum, Flaveria Contrayerba, Trianthema monogyna, 
Po a megdstachya och ciliaris samt Heliojphytum parvifiorum — allt växter, hvilka man 
igenfinner i det g-ent öfver på Amerikas kust belägna stamlandet kring Panama och Gua- 
yaquil. På vägen, som härifrån förer upp till de högre trakterna, möta flera egendom¬ 
liga småväxter, såsom Chrysanthellum pusillum, Mollugo glaberrima, Amarantus scierant höides, 
Euphorbia articulata, Telantliera glaucescens och nudi/lora, Tribulus sericeus och adscendens, 
och buskarne häromkring utgöras hufvudsakligen af Lanta.na peduncularis , Tournefortia 
strigosa, Clerodendron molle, Varronia canescens, Gossypium Klotzschianum , Piscaria pauci- 
fiora och en annan taggig art af Rhamne ce, Maytenus o. s. v., blancl hvilka visa sig Wal- 
theria reticulata, Encelia hispida, Bidens leucantha, Blainvillea rhomboidea, Porophyllum ellip¬ 
ticum, Thinogeton Miersii, och hvarest Cardiospermum molle, Plumbago scandens, Menzelia 
aspera och Batatas pentaphylla göra snåren ännu tätare och ogenomträngligare. 
Ungefär på miclten af denna sluttning anländer man snart till den första, egentliga 
samlingen af hus, ett halft dussin eländiga spjälkojor, med guvernörens föga ansenligare 
bvggnad i midten, och häromkring märkas några fa tecken till förut varande, nu öfver- 
gifna, odlingar. De förut nämnda Amaranti, Euphorbia maculata och pilulifera, ett par 
resliga apelsinträd, Ccipsicum annuum, Lycopersicum esculentum, Solanum tuberosum, nigrum 
och väldiga buskar af Solanum verbasci/ olium, Eleusine indica, Panicum fuscum, Cenchrim 
platyacanthus, Mariscus Mutisii samt Raphanus sativus, Sinapis arvensis och Petroselinum 
sativum intaga här de torrare, bördigare platserna, medan kring smärre vattensamlingar 
Oplismenus colonus, Panicum multiculmum och Phaseolus cytisoides uppträda, och Azolla 
flyter i sjelfva källvattnet. Häromkring bildas stora snår af den yfviga Scalesia decur¬ 
rens och Varronia jlava jemte Gossypium med sina stora svafvelgula blommor. I allmän¬ 
het skulle man kunna säga, att Aid denna höjd upphöra de med fastlandet ännu gemen¬ 
samma växterna att uppträda som några mera väsentliga beståndsdelar af vegetationen. 
Högre upp vidtager en för botanisten betydligt intressantare nejd, den som i 
allmänhet på öarne synes innehålla de flesta och de utmärktaste af för dem egendom¬ 
liga växter, såsom liggande emellan strandtrakten och höjdregionerna, hvilka båda mest 
egnat sig för kolonisation eller invandringar. Det är här som de buskformiga Com- 
positae i största rikedomen uppträda med Macrcea laricifolia, Baccharis Steetzii (B. pilu¬ 
lans ) och Lecocarpus pinnatifidus; det är äfven här som en viss grupp af Amarantaceer 
( Telantliera filifolia, flavicoma och strictiuscida samt Mogiphanes vestita) och Cyperaceer (Ma¬ 
risens Mutisii, cornutus och brachystachys samt Cyperus dissitiflorus och den pygmeiska biun- 
cialis) helst förekomma. Några Papmonacece (Rhynchosia auroguttata och exigua, Galadia 
velutina ) slingra här sina långa refvor; och ett eller annat gräs ( Paspalum longepeduncu- 
*) Näst Jaraes-ön, på hvilken Darwin längst uppehöll sig, nr Florinna bäst undersökt både af Darwin, Ed- 
monstone och mig, hvårföre man frän denna ö känner det största antalet af växter. Emedlertid torde 
man ej deraf ännu med visshet böra sluta, att den ock är den växtrikaste. 
