9 
nemligen den ena, att denna ö är den vestligaste af Galapagerna ocli således mest utsatt 
för de från Amerika kommande strömmarne och vindarne (Peruströmmen och sydostpas- 
saden, samt längre upp och vigtigare Panamaströmmen och nordostvinden), och den an¬ 
dra, att uppe i de skogigare bygderna befinner sig en liten kolonisation, kring hvilken 
tvifvelsutan samlat sig en del af de växter, som allestädes pläga åtfölja inenniskan och 
beteckna hennes odlande gång genom naturens vildmarker. Jag anser således troligt, att 
när dessa öar i en framtid blifva föremål för en närmare och långvarigare granskning i 
naturhistoriskt hänseende, skola Chatham-öns högre regioner hafva att erbjuda många före¬ 
teelser, som möjligen skola ställa förhållandet mellan den s. k. ursprungliga och mera tyd¬ 
ligt invandrade Floran, den af torra och fuktiga lokaler beroende vegetationen, i en helt 
annan dager, än vi nu känna. 
b. Charles-öii eller Floriaita. 
1 motsats till den nyss skildrade Chatam-ön visar sig denna till en del af ett annat 
yttre och med ett något annorlunda beskaffa dt utseende af sin Flora. A ena sidan be¬ 
märkas här inga fullkomligt nakna lavafält, der den hårda klippan hindrar örterna att 
fästa sig; men å den andra ej heller denna synnerliga lummighet, som så yppigt grön¬ 
kläder den föregåendes högre trakter. Den vidgar sig ingenstädes till en flat och bred 
kusttrakt, utan höjer sig omedelbart från stranden upp mot sitt centrum, der ett par ut- 
brunna, nu något grönklädda vulkankäglor (af hvilka Sadelberget, Saddle Hill, är högst) 
resa sig säkerligen till 1800 fots höjd öfver hafvet. Öfverallt betäckas väl de sakta slut¬ 
tande sidorna och de mera stupande vulkanväggarne af stora klippblock, men dessa fram¬ 
stå sällan i en så påfallande naken dysterhet, utan antingen gömmas de af låga träd eller 
yfviga buskar, eller ock öfver klä das de af slingrande växter. Vegetationen saknar dock 
nästan helt och hållet all saftighet; den antager ett torrt och gråaktigt utseende, som till 
hufvudsaklig del orsakas af de oftast risiga och taggfyllda grenarne och de smala, styfva 
undertill vanligen ludna bladen. Hvad som hos Galapagos-öarnes blommor för öfrigt är 
ett genomgående grunddrag i afseende på färgen, att nemligen gult, grått och brunt 
är öfvervägande, har jag (ined undantag af hos Clerodendron molle, Plumbago scandens 
och några få andra) isynnerhet på Charles-ön funnit bekräftadt. — Genom denna mera 
sluttande form hos ön åstadkommes dessutom tvenne andra egendomlig-heter i vegetationen 
härstädes; den ena, att de flesta här förekommande växterna intaga mera begränsade 
höjdregioner, hvilkas bestämmande efter denna ö således är möjligare och säkrare än efter 
de öfriga; den andra, att många växter, som på Chatham-ön syntes tillhöra kusttrakterna, 
här gå högre upp, liksom man härstädes äfven finner många växter temligen lågt ned, 
hvilka dock egentligen tillhöra de högre regionerna och der bättre trifvas. 
Lägger man slutligen till dessa omständigheter, att Charles-ön i ett par tiotal af år 
varit den, hvarest man bemödat sig att grunda en ordentlig straffkoloni, och att således 
invandringar af menniskor och med dem följande husdjur och kulturväxter hit ägt rum, 
så skall det blifva klart, att åtminstone på de ställen, der dessa bosatt sig, man tyd- 
2 
Botanik. 
