8 
insamla allt det nya och för mig okända, som så rikligen mötte och uppehöll på vägen. 
Det är således egentligen om de lägre och medlersta trakterna af denna ös bördigare 
nejd jag af egen erfarenhet kan lemna en teckning. 
Ett stycke uppåt från stranden visa sig ej egentliga träd utgöra den högre vegeta¬ 
tionen; den bildas såsom sagdt är mera uteslutande af lummiga bladrika buskar, hvaraf 
följande äro de förnämsta: Avicennia tomentosa längst ned med sina grenar ännu i vatten¬ 
brynet, Hippomane Mancinella, Lantana peduncularis, Varronia flava (den ymnigaste af 
alla), canescens och leucophlyctis, Tournefortia difformis och strigosa, Chiococca racemosa , Cro¬ 
ton Scouleri och Scalesia divisa. Mellan dessa uppspira här och der ofantliga Cacteer, och 
i skuggan gömma sig Mentzelia aspera, Boerhavia erecta och pubescens, Acalypha cordifolia, 
sericea och spicata, Telanthera strictiuscula och glaucescens, Blainvillea rhomboidea, Bidens 
leuca, ntha, Chrysanthellum pusillum, Porophyllum ellipticum, Tephrosia littoralis, Ipomoéa Gala- 
pag ensis, Verbena littoralis och Borreria basalis. Största delen af dessa buskar och örter 
medfölja ännu högre upp, men till dem sällar sig numera högre träd och bladrikare växter, 
som synas mera sällskapligt liafva trängt sig tillsammans och äfven deruti ådagalägga att 
de befinna sig på en högre ståndpunkt. 
De träd, som här mera enstaka förekomma, äro Acacia tortuosa, Parkinsonia aculeata, 
Palea parvi folia och tenuicaulis m. fi., men de egentligaste löfmassorna bildas af förut¬ 
nämnde Varronier, till hvilka nu kommit V. Scouleri, Tournefortice, Chiococca, Lantance och 
den med rikare blommor här smyckade Clerodendron niolle. Gräsen blifva nu talrikare och 
tätare; verkliga mattor bildas af Panicum hirticaulon och fuscum, Cenchrus platyacanthus i 
stor ymnighet och Poa megastachya, jemte på något fuktigare ställen af Cyperus dissiti- 
florus vegetior och i smärre vattensamlingar af Panicum fluitans, i hvilkas närhet man ock 
stundom finner Marisens Mutisii och cornutus. De saftiga Cacteerna liafva försvunnit och med 
dem vissa lägre och på de lägre trakterna helst befintliga växter såsom Euphorbiacece och 
A marantdcece. I stället uppträda här företrädesvis Gamopetalerna genom flera Compositce 
och Convolvulacece (Ipomcea Galapagensis och Kinbergi, Evolvulus glabriuseulus samt Batatas 
pentaphylla särdeles ymniga), ålen när man kommer något högre upp framträder såsom 
särdeles talrika och vegetationens hela utseende märkbart bestämmande flera Papilionacece, 
såsom Cassia picta, hvilken bildar verkliga busksnår, C. occidentalis, och sericea, samt Cro- 
t alaria glabrescens , men ännu mera Cr. pumila, kring hvilken Cuscuta Sandwichiana sling¬ 
rar sig i de tätaste ruskor, ofta äfven uppstigande på de närstående buskarne af Lan¬ 
tana och Varronia, ja ej sällan till och med på Mimoseerna. 
De högre regionerna kunde jag, såsom förut nämdt är, ej hinna att bestiga, 
men att döma efter de redan förut under framskridandet uppåt varseblifna förändrin¬ 
gar i vegetationen kan med säkerhet antagas, att dessa trakter äga att uppvisa icke 
allenast den största rikedomen ocli yppigheten, utan möjligen äfven den intressantaste 
blandningen af växter som äro med andra länder gemensamma eller för öarne egendomliga. 
Man har nemligen framställt såsom ett antagligt factum, att i dessa trakter med temlig 
säkerhet kan efter graden af en ös skogsmassa bestämmas dess relativa ålder, och liäraf 
kan man ock sluta till, att Chatham-ön, som, kanske med undantag af James-ön, i sin 
sydliga del visar den största lummigheten, längst haft en vegetation af troligen från fasta 
landet hit inflyttade arter; till hvilken omständighet man ock bör lägga tvenne andra, 
nemligen 
