GRÖNGÖLINGENS OCH GRÅSPETTENS GEOGRAFISKA UTBREDNING 27 
I Norges säges gröngölingen vara häckfågel i det södra 
låglandets löfskogar och längs västkusten uppemot polcirkeln. 
Man får nog tänka sig, att de där blida vintrarne underlätta 
hans tillvaro. I Finland saknas den däremot alldeles. 
En helt annan utbredningsbild gifver gråspetten. Den är 
visserligen påträffad nästan i alla landskap utom måhända de 
sydligaste. Artens häckning är i enstaka fall konstaterad i 
Kalmar län, vid Jönköping och på Kolmården, men knappast 
på något annat ställe i Götaland. Eljest har det i dessa delar 
af landet liksom äfven i stora delar af Svealand blott varit 
under den kalla årstiden kringströfvande exemplar, som på¬ 
träffats. I Värmland skall däremot gråspetten åtminstone en¬ 
ligt äldre uppgifter ej vara så sällsynt, och i norra Hälsing¬ 
land är dess häckning fastställd. Det blir dock först i Väster- 
norrlands län, som den synes ha sitt förnämsta tillhåll här i 
landet. Den tycks dock ej därifrån gå så långt västerut, att 
den kommer in på gröngölingens förut nämnda område, ty en 
så skarp fågeliakttagare som R. Nicolin har ej sett den i det 
centrala Jämtland kring Storsjön. Norrut synes den åter bli 
sällsynt äfven i kustlandet, åtminstone får den det vitsordet 
af A. Frisendahl i trakten kring nedre Lule älf. Inåt Lapp¬ 
land sträcker den ej sin utbredning. I Norge säges den vara 
mest allmän i Romsdalen och Telemarken, men f. ö. finnas 
spridd i landets sydliga skogstrakter med nordgräns i Salt¬ 
dalen. I motsats mot sin frände gröngölingen förekommer 
gråspetten också i Finland, särskildt i de södra delarne af 
landet, ehuru den träffats ända till Torneå. 
För att nu få en klarare insikt i dessa två arters utbred- 
ningshistoria torde det vara nyttigt att taga en vidare öfver- 
blick öfver gröngölingars och gråspettars totalutbredning hvar 
för sig. Vi skola då finna, att gröngölingar förekomma genom 
hela Centraleuropa och västerut genom Frankrike och Holland 
till England. I sistnämnda land är den något mindre. Det 
finnes också en gröngölingsras i Italien, som* är lik den engel¬ 
ska, men har smalare näbb, och en annan ehuru något mera 
afvikande (med hufvudets sidor gråa) på den Pyreneiska halfön. 
