FAUNA OCH FLORA 
I 2 
men hos Eldslandsvargen är den ej blott mindre utan tillika 
snedt inåtriktad. Den första knöltanden i öfverkäken har en 
annan skapnad hos de båda hundformerna, så att hos Yaghan- 
hunden längddiametern är 78,i % af tvärdiametern, under det 
att samma procenttal hos Pseudcilopex lycoides är något öfver 
68 och hos P. magellanicus ungefär 65. I detta avseende lik¬ 
nar Yaghanhunden mera en schakal med nämnda procenttal 
74,4—80 eller en prärievarg, som har detsamma 74, l—78,2. 
mm 'YYi 
Bry. :""'S 
$4 
Skallen af Yaghan-hund från Eldslandet. 
Af det nu sagda framgår tydligt, att Yaghanhunden ej kan 
härledas från någon sydamerikansk Pseudalopex- form, och lika 
litet är detta fallet med afseende på öfriga sydamerikanska 
vildhundformer. Ej heller finns det någon påtaglig öfverens- 
stämmelse mellan Yaghanhunden och den numera utdöda 
Falklandsvargen (Dnsicyon antarcticus ). Om det alltså är klart, 
att Yaghanhundarnas förfäder måste hafva införts från främ¬ 
mande länder, uppstår frågan: från hvilket? För att lösa ett 
sådant problem måste man om möjligt först söka utröna, huru 
länge Yaghan-indianerna hafva ägt hundar. Tyvärr är det ganska 
svårt att erhålla några upplysningar rörande denna sak. I 
