EN BOTANISK EXKURSION PÅ VULKANEN NINAGONGO 55 
Philippia Johnstonii, till habitus ytterst påminnande om Erica 
arborea. Där såg jag ock några små vilsekomna exemplar af 
det eljes trädartade enda barrträdet i dessa trakter, Podocarpus 
milanjianus , samt grupper af den högst besynnerliga Lobelia 
giberroa, en palmliknande art af detta vanligen örtartade släkte, 
med intill 4 meter hög stam, med en i spetsen på denna sit¬ 
tande krona af stora, vackert rödnerviga blad och en topp¬ 
ställd, ända till 2 meter lång cylinderformad blomspira, fullsatt 
med tusenden af blommor af Lobeliornas vanliga byggnad. 
I all denna yppiga vegetation af främmande typ blandade 
sig emellertig åtskilliga arter af för nordbon mera välkändt ut¬ 
seende, och det kan ej nekas till att dessa hos oss väckte en 
särskild glädje och förde tanken långt mot norr. I den täta 
och brokiga markvegetationen mötte vi nämligen arter af för 
hvarje svensk botaniserande skolpojke så välkända släkten som 
CarduuSj Calamintha , Veronica, Peacedanum , Trifolium, Viola, 
Cerastium, Sagina, Lusula , Carex, Bromus , Festuca , Agrostis, 
Ly c opodium o. a. Sarucula europcra växte där i en form, som 
knappt kunde skiljas från den i våra lundar förekommande. 
Lithospermum-släkiet var äfven företrädt af just vår svenska 
art officinale, hvlken dock här verkade så bortkommen, att 
den ej tycktes kunna reda sig ensam utan andras hjälp, hvar- 
för den utbildats som en liten lian, klättrande och stödjande 
sig på den omgifvande vegetationen, hvilket också var fallet 
med de äfven hos oss förekommande Vicia hirsuta och Galium 
aparine. Och när vi så fingo se den lilla vackra, ljusrödt blom¬ 
mande Rubus kirungensis, så trodde vi oss nästan stå någon¬ 
stans i de norrländska kustlandskapen och ha framför oss 
våra välkända åkerbär, så påfallande liknade den denna art. 
Denna iögonenfallande rikedom på nordiska släkten i Ninagon- 
gos bergsflora står i bjärt motsats till förhållandet inom det 
äkvatoriala Afrikas låglandsflora och står naturligtvis i sam¬ 
band med bergsklimatet. 
Vi hafva nu nått en höjd af c:a 3,000 meter; vägen går 
nu brantare uppför bergskäglans öfre koniska del. Snarvegeta 
tionen krymper i höjd, buskagen upplösas så småningom och 
