EN BOTANISK EXKURSION PÅ VULKANEN N1NAGONGO 
57 
exemplar af hvita eller gulfärgade eterneller, (särskildt den från 
Kilimandscharo först beskrifna Helichrysum New ii), en och 
annan örtartad Senecio- planta, ett litet gräs (en Agrostis- art, 
productä) och ett par andra. Invid själfva toppen af berget 
(på 3,400 m.) lyckades det mig blott att hopsamla inalles 11 
arter. Dessas uppträdande visade emellertid, att det på Nina- 
gongo ej är klimatiska orsaker, som göra toppen så godt som 
vegetationslös, utan att det är marken, som där ännu är för 
ung för att bära en mera sammanhängande vegetation. 
Den sista biten har varit rätt ansträngande, särskildt för 
negrerna, som följde oss. Den kalla luften plågar dem, ovana 
som de äro därmed, och den skarpa lavan sliter på de eljes 
nog så barkade fotterna. Men rätt som det är, stå vi helt ovän- 
tadt vid målet, öfverraskade af att finna berget sluta så tvärt. 
Också är själfva toppen liksom jämnt bortskuren och den 
stympade könens krön upptas i stället af en väldig krateröpp¬ 
ning. Dennas utseende och det mäktiga intryck, som den 
gjorde på oss, har redan af von Rosen skildrats på ett så må¬ 
lande sätt, att jag bäst torde gifva läsaren en bild af hvad 
som mötte oss på Ninagongos topp genom att anföra dennes 
ord. 1 »Den öfver en kilometer vida cirkelrunda kratern med 
sin inåt lodräta lavavägg, som lik en väldig fängelsemur re¬ 
ser sig från en fullkomligt jämn kraterbotten, skulle hafva er¬ 
bjudit Dorée den mest ypperliga förebild för en teckning till 
Dantes Inferno. Midt i kraterns fullkomligt plana golf synas 
två likaledes cirkelrunda och absolut lodräta afgrunder, som, 
tangerande hvarandra, stupa ned i underjorden. Skyar af svaf- 
velgul rök stiga oupphörligt upp ur deras hemska djup, liksom 
ur kraterbottnens talrika, smala sprickor, medan täta mörka 
moln, som omsvepa bergets hjässa, hölja kratern i en höstgrå, 
tröstlös skymning. Fullständig dödstystnad råder. Isande vin¬ 
dar sopa då och då ljudlöst öfver berget, tränga ned i kra¬ 
tern och dansa om med rökstoderna, hvilka då likt flockar af 
vettskrämda väsen störta sig mot muren kring det Hades-lik- 
1 Eric von Rosen, Från Kap till Alexandria. Stockholm 1912. 
