ETT BIDRAG TILL KÄNNEDOMEN OM MONGOLIETS FAUNA 67 
finna den oumbärliga födan. Några af dessa djur äro af för 
oss mera välbekant typ. Dit hör i främsta rummet en hare, 
Lepus tolai Pallas, som något erinrar om vår »tyska» hare, 
men som naturligtvis till följd af sitt lif på den torra steppen 
har mycket blekare färger. Vidare finnes en liten mus Mus 
wagneri inongoliiim Thomas, som delvis kring mongolernas 
lägerplatser spelar samma roll som vår husmus, men också 
lefver som »vild» på steppen, där den gräfver gångar i jorden. 
Den är grå på ryggen och mera gulgrå på sidorna, men ge- 
Landskapsbild från Tabo-ul, Mongoliet. 
nom sin snöhvita undersida och hvita fötter får den ett vida 
mera tilltalande utseende än vår art. En sork, Microtus 
brandti Radde, är också genom sin ljusa, gulgråa färg tydligen 
ett steppens barn och ser helt olika ut mot våra sorkar. Utom 
denna olikhet i färgen har den nog också fotsulorna mera ludna, 
i synnerhet baktill än våra sorkar. De öfriga gnagarne höra 
till helt andra släkten än dem vi ha hos oss. En ökenråtta 
af släktet Meriones med fårade framtänder, arten M. unguicu- 
latus Milne Edwards (se fig.), har fått sitt speciesnamn däraf, 
att den i olikhet mot andra kinesiska arter har svarta klor. 
Den är ofvan gulgrå, sandfärgad, undertill hvit och med den 
