NAGRA ANTECKNINGAR FRÄN EN RESA I DANMARK 
8l 
samt af strandråg. Så småningom har ljungen letat sig dit 
och täcker nu öfverallt sanden. Detta gör, att de mer aflägsna 
kullarne, där enskildheterna ej kunna särskiljas, i konturerna 
mycket påminna om de Fyenska bokskogarne. Det grå ljung¬ 
täcket afbröts synnerligen angenämt här och där af klargula 
plättar, bildade af det vackra harriset (Sarothamnus), som nu 
stod i full blomsterskrud. Åt söder ljungslätt, öfverallt rikt 
bevuxen med sälg och andra buskarter, och bakom denna lyste 
den gröna ängen med sjöns glittrande yta i bakgrunden. I 
norr och öster släta åkerfält med vajande råg och gröna val¬ 
lar. Från en lummig trädkrona invid kyrkväggen hördes en 
bastardnäktergal framslunga sina käcka, muntra toner, kring 
tornet svärmade kajor, från och till detsamma flögo starar, 
som i hål och springor därstädes hade skrikande ungar, invid 
den lilla paviljongen ilade under flitigt kvitter några ladusva- 
lor eller sutto på ett till torkning af fisk uppspändt snöre och 
sjöngo sin lilla enkla, men stämningsfulla visa. Ute på ängen 
syntes kajor, starar och vipor trippa omkring sökande frukost¬ 
mat åt sig och sin afkomma, ute mot sjön tumlade skratt¬ 
måsar och tärnor om i rymden, och öfverallt hördes lärkornas 
jubelsånger från skyn. 
Efter frukosten förde oss i en charåbanc ett par feta, 
makliga dragkampar i säfligt traf ut längs klitterna till en an¬ 
nan del af sjön. Vi hade ej kört långt stycke, förr än åter en 
ny fågel visade sig. Det var en ängshök (Circus pygargus), 
en medelålders hane, som ännu var något brunspräcklig på 
vingarna. Han följde spanande tätt öfver marken klitternas 
ojämnheter. Hans spetsiga vingar och smärta kropp gjorde en 
helt annan flygbild än blåhökhanens, och utom det att han såg 
mörkare ut, var det i hans habitus intet, som liksom denne 
erinrade om fiskmåsen. Flykten var raskare och mera bestämd 
och hade ej dennes eller bruna kärrhökens vinglande. Seder¬ 
mera under förmiddagens lopp blefvo vi i tillfälle att se näs¬ 
tan samtidigt ej mindre än 4 stycken särskilda dylika hanar, 
af hvilka en, synbarligen mycket gammal, i påfallande solbe¬ 
lysning glittrade som silfver, och var det för fågelvännen 
6 — 2 Jioi. Fauna o. Flora 1920. Häft. 2. 
