86 
FAUNA OCH FLORA 
sänkte sig och ströko utefter den smaragdgröna ängen, visande 
sin svartbrokiga ryggsida så skarpt markerad, eller slogo ned 
i vår närhet för att med linkande steg och ömkliga åthäfvor 
simulera skador och därigenom söka afvända vår uppmärk¬ 
samhet från sina i gräset gömda småttingar. Under vår marsch 
öfver den släta med kort tätt gräs täckta marken mötte flera 
par, och snart hade vi ett tjog af dessa prydliga varelser än 
ängsligt flygande öfver våra hufvuden, än stående på afstånd 
afvaktande våra förehafvanden, än med horisontalt hållen kropp 
och sänkt hals och hufvud bortsmygande utefter den af talrika 
Armeria maritima violettprickiga gröna mattan. 
Ett rede med en nykläckt unge och trenne kläckfärdiga 
ägg hittades, och blef den nätta gruppen vederbörligen foto¬ 
graferad. På ett ställe längre bort mot kusten funnos äfven 
några par, så att möjligen, högt räknadt, 50 par hade boplats 
på halfön. Men hvad är detta mot livad som fanns här af 
denna täcka fågel innan den fatala kanalen öppnade tillträdet 
till hafvet! Utom det att detta förvandlade fjorden till en hafs- 
vik med öfvervägande salt vatten, som helt och hållet ändrade 
fisk- och insektfaunan* och därigenom mer eller mindre men¬ 
ligt påverkade fåglarnes existensvilkor, så förstörde de svåra 
öfversvämningarna, hvilka tyvärr inträffade under fåglarnes 
häcktid de följande åren, allt lefvande, som ej med vingarnes 
hjälp kunde rädda sig undan syndafloden. När man i »Dansk 
ornithologisk Förenings Tidskrift» läser om fågellifvet härstä- 
des före denna ominösa kanals tillkomst, uppfylles sinnet af 
grämelse öfver, hur människan anser sig ha rätt att i egois¬ 
tisk hänsynslöshet sköfla naturen. Då häckade kolonivis minst 
500 par skärfläckor på samma areal, där nu 15 å 20 spridda 
par hade sina reden, och samma var förhållandet med hvit¬ 
fågeln : måsar och tärnor, af hvilka sistnämnda särskildt St. 
cantiaca uppträdde i kolonier på 100-tal individer. Nu såg jag 
endast ett 30-tal af denna vackra tärna hållande sig öfver en 
plats, där de antagligen hade bon och med ängsliga »Kerr, kerr» 
uttrycka sin missbelåtenhet med min visit. Skrattmåsar och 
fisktärnor hade äfven här slagit sig tillsammans till ett par 
