94 
FAUNA OCH FLORA 
denna räknefärdighet, kom han på den tanken, att sådana djur, 
som ha ett stort antal ungar, måste ha en föreställning om 
mängden af ungarne för att kunna hålla reda på dem. De 
skulle alltså ha ett visst sinne för taluppfattning, som skulle 
kunna ligga som grundval för deras räkneförmåga. Häremot 
kan invändas, att hästarne, som ju äfven efter Ziegler’s mening 
äro styfva att räkna, ej kunna stödja sig på denna grundval, 
då de blott ha en unge. 
Krall lärde Elberfelderhästarne att knacka enheter med 
högra och tiotal med vänstra foten. Samma sak har man 
också lärt en del hundar. Det innebär dock en viss svårighet 
för djuret att knacka vissa tal med den ena, andra med den 
andra foten, och Z. afstod från att nyttja denna metod för sin 
hund; dock har den en fördel, nämligen att den vederlägger 
påståendet, att djuret vid sin knackning af svar skulle ledas af 
små handrörelser, ty vid hvarje bokstafs knackande måste ju 
hunden i alla fall välja rätt fot. 
Det är ju ännu vanligt, att våra motståndare, säger Zieg- 
ler, påstå, att de stafvande djuren vid alla sina prestationer 
ledas af några slags tecken. De låtsa, som om de ingenting 
visste om alla de försök, genom hvilka teckengifvandet med 
säkerhet vederlagts. Det är dock ett ovetenskapligt förhållande. 
Det bindande beviset för, att hundarnes stafning ej beror på 
teckengifvande, ligger däri, att de ofta lämna uppgifter, om 
hvilka den person, som tager emot svaret, ej alls vet någon¬ 
ting. Många sådana försök äro redan offentliggjorda, men Z. 
omtalar ytterligare ett par, som gjorts med hunden Sepp af 
honom själf. Vid det ena förde Z. in hunden i ett afsides 
liggande rum och gaf honom en kaka invecklad i en hvit 
pappersserviett. Då hunden kom tillbaka till ägarinnan fröken 
L. stafvade han på fråga »Kuchen weis babir» (kaka hvitt 
papper). Då fröken L. hvarken visste, hvad Z. gifvit hunden 
och ej heller omhöljet, kan ingen invändning göras mot detta 
försök. Vid ett annat tillfälle visade Z. för hunden i ett af¬ 
sides rum en gul kanariefågel af gips. Återkommen till försöks- 
rummet ville hunden ej ge besked, utan stafvade undvikande 
