HUNDENS MINNE 
95 
»weis ned» (ned = nicht på Stuttgarterdialekt). Z. talade ej 
om för fröken L., hvad han visat hunden, utan bad henne vid 
tillfälle fråga honom ånyo. Efter några dagar talade hon om, 
att hunden stafvat »gel fol», och det kunde hon ej förstå. Z. 
bad henne då ånyo fråga hunden, hvilken bokstaf fattades i 
första ordet, och då kom svaret »b». Likaså för andra ordet 
den felande bokstafven »g». Så fick man alltså riktigt »gelb 
fogel» (gelb Vogel). 
Ett annat bevis mot teorien om teckengifning ligger i de 
olikheter i den fonetiska stafning, som de olika djuren förete. 
Elberfelderhästarne och Mannheimerhunden ha fått lära sig 
konsonanternas namn i st. f. ljuden och de utelämna därför 
vid sin fonetiska stafning alltid a och e när tillgränsande kon¬ 
sonant i sitt namn innehåller endera af dessa vokaler. Sålunda 
stafva de essen helt enkelt »sn» och Karl >krl» (d. v. s. i 
förra fallet ess + en i det senare ka 4- r -f 1). Stuttgarter- 
hundarne återigen ha undervisats enligt ljudmetoden och åter- 
gifva därför alla vokaler riktigt. 
Det intressantaste beviset för äktheten af hundarnes ytt¬ 
randen ligger emellertid enligt Ziegler’s mening i de själfstän- 
diga svarens ofta helt oväntade och originella läggning, som 
ej motsvarar den svarupptagande personens vilja eller tankar, 
utan djurets tänkande och kännande. 
I litteraturen finnas redan många exempel härpå, men Z. 
lämnar nu ytterligare några dylika. Då han en gång i ett 
sidorum visat Mannheimerhunden ett brefkort med bilden af 
en krokodil, svarade denne i försöksrummet till en början »isd 
egal was auf dum gard sdd libr dsu sn» (ist egal was auf der 
dummen Karte steht (geb) lieber zu essen), först därefter kom 
»komig dir weis nid red» (komisch Tier weiss nicht recht). 
Härvid är att märka, att fröken M., som tog emot svaret, ej 
visste något om brefkortet. Vid ett annat försök hade Z. 
visat hunden en bild i ett konversationslexikon föreställande 
några svarta höns. Fröken M. kunde ej se bilden, och hunden 
svarade: >wird nid sad fon swards dirn aufs bild ir frsn gans 
dag» (Wird nicht satt von den schwarzen Tieren auf dem Bild 
