9 8 
FAUNA OCH FLORA 
s;n samt nordvästra delarna af Sorsele och Vilhelmina socknar 
ligga inom fjällregionen. Jag har här nedan kallat den del af 
området, som är belägen öster om fjällen, för barrskogsområdet 
till skillnad mot fjällområdet. Inom det förra finnas dock några 
mindre lågfjäll eller utlöpare från Kölen, bland hvilka särskildt 
må nämnas Stor- och Lill-Blaiken på gränsen mellan Stensele 
och Sorsele socknar, enär dessa namn förekomma här och 
där i det följande. Till barrskogsområdet har jag hänfört äfven 
de stora älfdalarna mellan fjällen, så långt de äro beväxta 
med barrskog, hvadan fjällområdet endast omfattar kalfjällen 
med deras vide- och björkregioner. 
Inom barrskogsområdet upptager tallen den största arealen, 
därnäst komma blandskogarna med tall, gran och björk samt 
sist granskogarna. Rena björkbestånd träffas endast på »brän- 
nor» med buskskog. Äldre björkskogar af nämnvärd omfattning 
finner man först i fjällens björkregion. Inom Vilhelmina s:n, 
som dock ej hör till undersökningsområdet med mer än en 
mindre mot Stensele s:n gränsande del, är däremot granen det 
förhärskande trädslaget. Barrskogsområdet, hvars areal till 
största delen upptages af tallhedar, moränlider, myrmarker och 
vattensamlingar, företer i det stora hela en jämförelsevis karg 
växtlighet med undantag för fjälldalarna, som särskildt mot 
väster mångenstädes ha att uppvisa en enastående frodighet. 
Där trifvas också bäst en del sydliga fågelarter, såsom träd- 
gårdssångare, svarthätta, stare och morkulla. 
Då det stora undersökningsområdet inom sig rymmer en 
mångfald växtsamhällen från det kala snöfjället och den magra 
tallheden till örtrika gran- och björkskogar med yppig under¬ 
vegetation, är det helt naturligt, att fågelfaunan här skall variera 
i hög grad. Till öfvervägande del är faunan subalpin — alpin. 
De sydliga arterna synas dock vara stadda i stadigvarande 
framryckning. Omkring 15 af dessa torde, praktiskt taget, 
kunna anses här ha sin nordgräns inom Lappland. Samtliga 
arter, som med säkerhet häcka inom området, utgöra 115 st. 
Med stor sannolikhet kan man antaga, att 9 st. därutöfver 
häckat inom området. Hela antalet iakttagna arter är 155 st. 
