FAUNA OCH FLORA 
I I 6 
132. Oidemia fusca L. Stor- eller Skorrsvärta. Häckar 
allmänt vid små fjälltjärnar, mindre allmänt nedom fjällen i 
spridda par såväl vid tjärnar som vid de stora sjöarna och 
vid älfvarna. Under sommaren, särskildt försommaren ses en 
eller annan stor flock af denna och följande art i de stora 
sjöarna (Malgomaj, Stor Urnan, Stor Juktan och Stor Vindeln) 
och äfven i en del andra större selen. Dessa flockar bestå af 
både hanar och honor, tydligen hufvudsakligen af icke häckande 
individ, men äfven antagligen af sådana, som fått sina ägg 
förstörda. Af dem, som ses på försommaren, torde åtskilliga 
ännu ej lagt ägg. Kull 22 /e. 
133. Oidemia nigra L. Lill-, Små-, eller Blistersvärta 
(blistra = vissla). Förekommer på samma sätt som föregående, 
måhända, dock ej fullt lika talrik. Kull ’%. 
134. Nyroca fuligula L Småvigg, Myrsvärta. Häckar 
ma. i fjällområdet, nedom detta mycket sällsynt. Kull 10 /e. 
135. Nyroca marila L. Storvigg. Förekommer mindre 
allmänt i fjällområdet, nedom detta mycket sällsynt. Har liksom 
föregående art aftagit betydligt i antal under de senaste decen¬ 
nierna. Förr lär denna art liksom den föregående ha häckat 
allmänt i fjällområdet och ta. nedom detta. 
136. Clarigula clangula L. Knipa. Häckar allmänt i barr¬ 
skogsområdet, aftager i antal närmast fjällen. Den vanligaste 
bland andfåglarna. Lägger sina ägg ofta flera km. från vatten¬ 
drag. Kull 10 /6. 
137. Har elda hyemalis L. Anka. Häckar endast i fjäll¬ 
området och förekommer där ta. i spridda par. Har aftagit 
ofantligt i antal under de senaste 30 åren. Gamla jägare be¬ 
rätta, att stora flockar förr iakttogos under flyttningarna. Nu¬ 
mera får man sällan se alfågeln och oftast endast några stycken 
tillsammans. 
138 Anas platyrhyncha L. Gräsand. Förekommer ta. öfver 
hela barrskogsområdet, sällsynt inom fjällområdet. Jämför man 
antalet gräsänder pr ytenhet af området ifråga, med antalet 
på motsvarande yta i de sydligare delarna af Sverige finner 
man, att det är en afsevärd skillnad. Kull Ve. 
