FAUNA OCH FLORA 
12Ö 
Hvarifrån fåglarna fått den sistnämnda kunde jag ej utröna. 
De hade troligen hämtat den rätt långt från boplatsen. Själfva 
redet var täckt med ett tjockt lager af hvitmossa (Sphcignum). 
Att detta bo var förfärdigadt med sådan omsorg beror 
otvifvelaktigt på att det, som förut nämnts, låg på mycket 
sank mark. Säkerligen inverkar det på tranornas sätt att 
bygga. 
Hvad nöden kan tvinga sothönsen till var jag i tillfälle 
att se våren 1917 vid Långsjön i Rasbo socken, Uppland. 
Sjön steg hastigt öfver sina bräddar, isen lyftes upp af vattnet 
och förde med sig vassruggarna, som sedan under en storm 
kastades upp på de sanka ängarna. När vattnet sedan sjönk 
undan hade sothönsen intet att bygga sina bon uti. De 
byggde dem då på sjöns stränder. Ett sådant bo låg på en 
kullfallen gärdesgård, ett annat på kanten af en grönrågsåker, 
ett tredje på en alstubbe o. s. v. Dessa bon gingo naturligt¬ 
vis förlorade, och det dröjde mycket länge innan sothönsen 
åter kunde tänka på någon häckning. Först när den nya 
vassen kom upp började de åter bygga bon. Följden blef att 
kullarna blefvo så försenade, att en hel del ungar ej voro full¬ 
växta, när flyttningstiden var inne. 
Det var emellertid ett sothönspar, som fick behålla sitt 
första bo. Det låg nämligen i en stor pil. Första gången jag såg 
detta bo låg det omkring en meter öfver vattnet, men sedan 
detta ytterligare sjunkit låg det mer än två meter högt. En 
grof gren hängde ned mot vattenytan och på denna hade fåg¬ 
larna transporterat upp byggnadsmaterialet. De hade därvid 
tappat vass, som i stor myckenhet blifvit hängande utefter 
grenen. Jag har undrat om sothönsen icke — åtminstone 
delvis — med afsikt klädt grenen med vass för att den skulle 
vara lättare att gå på. När dessa fåglar ute i vassen bygga 
höga bon, pläga de nämligen göra en sådan »brygga» på boets 
ena sida. Emellertid blef afståndet mellan vattnet och grenen 
inom kort så stort, att den rufvande fågeln ej kunde använda 
denna uppgång. Jag såg honom aldrig gå upp i sitt bo, men 
