OM GRODDJUR OCH KRÄLDJUR I ESKILSTUNATRAKTEN I 63 
skillnaden från R. agilis på grund däraf (jfr Heintze, Fauna 
och Flora 1919, p. 244) mindre tydligt framträdde. Exemplaret 
i fråga torde dock säkerligen böra räknas till R. arvalis. 
R. arvalis liksom också Coronella austriaca tillhöra båda 
ekregionen och träffas vanligen bland gräs, torrt löf o. d. i 
löfängar och ekdungar, de nutida fattiga resterna af Sörm¬ 
lands och Mellansveriges forna, väldiga ekskogar. 
Beträffande R. temporaria och arvalis förefaller det näs¬ 
tan, som om dessa båda arter kanske ej vore så skarpt skilda 
från hvarandra, som vanligen anses. Jag har flera gånger träf¬ 
fat på individ, som t. ex. i fråga om tungans form, gomtän¬ 
dernas och inre näsöppningarnas inbördes läge visat sig ut¬ 
göra mellanformer mellan de typiska formerna af dessa båda 
arter. Dock kan det ju tänkas, att nämnda mellanformer en¬ 
dast varit bastarder mellan vanliga grodan och skogsgrodan. 
Af d:r Heintze (1. c., p. 244) uppgifves R. arvalis för södra 
Värmland: »i stor mängd på fuktiga ängar mellan Karlstad 
och Jakobsberg». I östra delen af Sverige lär väl Eskilstuna 
vara den nordligaste lokalen hittills. 1 Detsamma torde också 
gälla Coronella austriaca. 
O. Cyrén (Fauna och Flora 1910, p. 94) skrifver angående 
R. temporaria från Småland, Jönköpingstrakten, att denna art 
där förekommer allmänt, »dock aldrig i sådana jätteexemplar, 
som ofta påträffas i sydligaste Sverige». För att undersöka, 
huruvida de uppsvenska temporaria-exe mplaren i fråga om 
storlek stå tillbaka för de sydsvenska af samma art, företog 
jag några undersökningar på en del af det insamlade mate¬ 
rialet och meddelar resultatet här nedan: 
Ex. I 
II 
III 
IV 
V 
VI 
VII 
VIII 
mm. 
mm. 
Anus—nosspetsen _ 
68 
74 
76 
92 
83 
84 
87 
88 
Anus—spetsen af bakfotens 4 :de tå... 
I IO 
127 
1 17 
128 
123 
123 
U4 
123 
Anus—hälleden _ 
59 
75 
63 
72 
66 
68 
77 
70 
Hälleden—spetsen af 4 :de tån- 
5i 
54 
54 
56 
57 
55 
57 
53 
1 Åkergrodan är sedan länge känd från Uppland, t. ex. vid Uppsala, och 
detsamma gäller om släta snoken. Red. 
