FAUNA OCH FLORA 
168 
mycket mer som förmedlande länkar, så vidt jag vet, i södra 
Sverige alldeles saknas. Möjligen bör det förklaras, som du 
gissar. Dylika relikter äro ju ej alldeles ovanliga, dock äro 
de nog ytterst sällsynta i namn af detta slag, vanligare ifråga 
om urgamla beteckningar från boskapsskötsel o. s. v.- 
Kunde man ej tänka på af hvarandra oberoende onomato- 
poietiska bildningar? Jfr t. ex. (fisk)tärna enligt min me¬ 
ning af det urgermanska ’tir-non’ efter lätet Tir tir tir’ eller 
Tir kir kir’, och det danska ’kirre’ (= silfvertärna) samt de 
finska Tiira’, tirro’ och ’kirra’. Dylika parallellbildningar äro 
allmänna och ju också ganska naturliga.» 
Med anledning häraf skulle det vara af intresse, om nå¬ 
gon af tidskriftens läsare kunde lämna något bidrag till denna 
frågas närmare belysning t. ex. genom att påvisa, att namnet 
spira användes för tornsvalan i något annat svenskt landskap. 
I förbigående må äfven nämnas, att tornsvala ej ens i 
skriftspråket har härskat så särdeles länge. Linné kallade 
fågeln ringsvala i sina föreläsningar, och hans lärjunge Anders 
Jahan Retzius uppgaf i sin upplaga af Fauna Suecica af år 
1800 likaledes endast det svenska namnet »Ringsvala». Samma 
namn brukades åtminstone ännu för ett 30-tal år sedan i 
Östergötland och en del andra landskap. Detta sista namn 
kommer väl troligen af den hvita strupfläcken, som uppfatta¬ 
des som en halsring. 
Till slut må nämnas en sak, som möjligen tyder på, att 
verkligen namnet spirsvala en gång varit mera allmänt i bruk 
i Sverige. Man finner nämligen detta namn såsom underskrift 
på Olof Rudbeck d. y:s handmålade plansch af tornsvalan. 
Beviset är dock ej bindande, ty Rudbeck kan möjligen lärt känna 
och upptagit detta namn under sin lappländska resa, eller ock 
kan han ha hämtat det från Gesnerus. 
1 Abraham Sahlstedt, som i sitt 1773 tryckta arbete »Swensk Ordbok 
med Latinsk Uttolkning, på Kongl. Majestäts allernådigste Befallning för¬ 
fattad, och i ljuset framgifwen» med afseende å djurnamn hufvudsakligen 
baserade sig på Linné’s skrifter, har därför blott »Ringswala» ej tornsvala. 
