i8o 
FAUNA OCH FLORA 
Ofta hände det, då man var ute och körde på vägarna, 
att det kom troll och gastar, som hängde efter lassen, så att 
vagnen blef så tung, att hästen dröp af svett. En bonde från 
Broby, som varit i Kristianstad, märkte detta, då han kom till 
Björlöfs fure. Han sprang fram till hästens hufvud, tog betslet 
ur hans mun och såg sedan genom hufvudstolen. Han fick 
då se en stor gast sitta bakpå i vagnen. Mot denne kastade 
han nu sin knif, och han måste genast ge sig iväg. Sedan 
drog åter hästen lasset utan besvär. Allra bäst var att skydda 
sig för dylikt genom att ha en selpinne af getapel. Hade man 
det, kunde icke otyg åstadkomma någon skada. 
Maran brukade att fläta man och svansar på hästarna, då 
dessa stodo i stallet. Sådant var nästan omöjligt att åter reda 
upp. Men därigenom att man slog knifsuddar och dylikt i 
väggar och tröskel kunde man freda sig för denna, som icke 
lyckades att komma in i stallen. Men det skulle vara sådant 
stål, som af våda brustit af, s. k. »ängerstål». 
I närheten af åar och vattendrag fanns det bäckahästar. 
I Hjörråslilla, Knislinge socken, lekte en gång en del pojkar 
utmed Helgeån. Plötsligt uppenbarade sig bland dem en större 
häst, som var ganska närgången. Pojkarna läto honom emel¬ 
lertid komma in på sig. Slutligen kröp en af dem upp på 
hans rygg, flera följde och snart sutto de allesammans där 
uppkrupna. Men då satte hästen iväg ned mot ån med alle¬ 
sammans, och hade icke den af pojkarna, som satt först, fat¬ 
tat situationen, huggit fast i grenen af en stor al vid åstran¬ 
den, skulle han sprungit ned i djupet med allesammans. Nu 
lyckades han emellertid med benen sköfla dem undan och på 
så sätt rädda dem. 
Vid ett annat tillfälle, i Hilnshult, Örkeneds socken, fanns 
det en bonde, som sände en sin piga ned på en närbelägen 
äng för att hämta hästen. Hon kom hem och berättade, att 
det gick två hästar där. Bonden fick då för sig att själf gå 
ned att se, och han fann verkligen, att pigan hade rätt. Anande 
att det var en vattenhäst, smög han sig därför ned till stran¬ 
den. Han kastade en knif emellan hästen och vattnet, hvar- 
