EN HVIT NOSHÖRNING FRÅN 1845 UPPSTÄLLD I RIKSMUSEET 1 95 
föras. År 1836 såg Sir Cornwallis Harris i trakten af Maga- 
liesbergen (väster om Pretoria i Transvaal) på en dagsmarsch 
80 stycken, och vid Limpopofloden något nordligare räknade 
han på en half engelsk mil 22 och dödade fyra af dem »i själf- 
försvar». Emellertid blef det snart svåra tider för den hvita 
noshörningen liksom för allt storvildt, när de hvita jägarna 
kommo med sina eldvapen. De sågo blott öfverflöd och tänkte 
ej på framtiden, utan gjorde de mest fruktansvärda blodbad 
på dessa jämförelsevis försvarslösa kolosser. Det uppgifves, 
att tvenne engelsmän, Oswell och Vardon, under en jaktresa 
1847 — 1848 dödade 89 noshörningar, sannolikt de flesta af denna 
art. Vår landsman C. J. Andersson sköt i närheten af sjön 
Ngami ej mindre än 60 under en säsong, och han omtalar, att 
en annan euoropé i närheten af Walfish Bay dödat 9 på en 
dag. På detta sätt blefvo de utrotade och undanträngda från 
den ena landsträckan efter den andra. När vår tids förnämsta 
storvildtjägare, engelsmannen F. C. Selous, som nyligen stu¬ 
pade under kriget i tyska Östafrika, kom till Sydafrika 1871, 
fann han likväl den hvita noshörningen fortfarande ganska 
talrik i obebodda trakter af Matabili-, Mashona-, Gaza- och 
Zululänderna. I vissa trakter kunde han under sina jaktresor 
se flera hvita noshörningar på samma dag, stundom t. o. in, 
6-8. Några år senare blef det emellertid ändå större efter¬ 
frågan på noshörningshorn i marknaden än vanligt, och då 
var dödstimmen slagen för denna djurart, i synnerhet som 
dess horn är värdefullare än den andra afrikanska noshör¬ 
ningens. Snikna hvita handlande försågo nu äfven negrerna 
med bössor och ammunition. En enda dylik vinsthungrig man 
säges under åren 1880—1884 ha väpnat 400 matabilijägare, för 
att de skulle skaffa honom noshöringshorn m. m. Nu kunde 
utrotningen ej längre hejdas, och äfven boerjägare deltogo däri. 
Tvenne boers sköto 1886 femton stycken hvita noshörningar 
i Matabililandet, hvilket då betydde mera än hundra några de¬ 
cennier tidigare, emedan de voro nästan de sista i den trak¬ 
ten. År 1892 sköt en viss Mr Coryndon i Mashonalandet en 
ko och en kalf samt 1893 tvenne hvita noshörningshanar, af 
