EN HVIT NOSHÖRNING FRÄN 1845 UPPSTÄLLD I RIKSMUSEET 203 
massor för att lifnära sig. Resten af skrofvet består mest af 
grofva ben och senor (det stora antalet refben har redan om¬ 
talats), och det är märkligt få stora muskler. Huden användes 
till piskor och andra föremål, men hornet är det värdefullaste. 
T. o. m. små spånor användas som »medicin», men sedan ur¬ 
minnes tid ha föremål tillverkade af noshörningshorn stått högt 
i pris. Hos antikens folk hade en bägare gjord af noshörnings¬ 
horn ofantligt värde, emedan man trodde, att, om en giftdryck 
hälldes däri, den skulle till följd af bägarens inneboende »kraft» 
börja skumma, och sålunda dess farlighet rödjas. Än i dag 
drifva grekiska, arabiska och hinduiska handlande ifrigt affärer 
med noshörningshorn, och detta torde utgöra den största faran 
för den hvita noshörningens utrotande. Den lefver på sådana 
trakter, att den ej går i vägen för någon odling, och jakten 
från de hvitas sida torde vara reglerad numera, men nog måste 
tillses, att ej på smygvägar girighet i förening med vidskepelse 
skall få göra slut på dessa märkliga urvärldsdjur. 
