BUSKMUSEN (SICISTA MONTANA MEHELY) ÅTERFUNNEN 207 
vatten kunde ej buskmusen taga sig fram, och då den ligger 
i dvala öfver vintern, kunde den ej heller gå öfver på isen. 
Dels inträdde tämligen snart sådana klimatiska förändringar, 
att inom kort den forna tundrasteppen förvandlades till tall¬ 
skog, och då bildade denna ett biologiskt hinder för framträn¬ 
gandet mot norr och spridningen öfver hufvud taget ej blott 
af buskmusen, utan äfven af väsentliga delar af den öfriga 
tundrafaunan. Detta lämnar en förklaring, hvarför t. ex. ej 
ens renen, som har så god spridningsförmåga, att till och med 
mycket breda vatten ej utgöra något hinder för den, synes ha 
kunnat öfverskrida det nämnda sundet. Det har erhållits 
ganska många renlämningar i Skåne i botten på torfmossar 
0 . s. v., men det nordligaste fyndet inom denna djurarts sydliga 
invasionsarea härstammar från Fotskäls socken i Västergötland, 
såsom på sin tid omtalats i denna tidskrift (år 1909, sid. 254). 
Norr om sundet, som skilde Götaland från det öfriga Sverige, 
ha ej träffats några liknande fynd. 
Renarne i norra Sverige ha alltså utan tvifvel inkommit i 
landet från nordost, sannolikt i tvenne omgångar, fjällrenen 
först längs ishafskusten och skogsrenen senare utefter Botten¬ 
viken. Efter allt att döma måste buskmusen ha kommit till 
norra Jämtland endera af dessa båda vägar, och då den är 
ett tundradjur, kan det ej lida något tvifvel, att den följt samma 
stråt som fjällrenen, som också tillhör tundrafaunan. Emeller¬ 
tid kräfvas ganska olika förhållanden för dessa båda djurarters 
spridning. Fjällrenen har stor förmåga att öfvervinna fysiska 
hinder af olika slag. Den kan öfverstiga nakna bergkammar 
och vandra öfver vidsträckta isfält, simma öfver ganska strida 
strömmar och breda hafsarmar eller under vintern på isen gå 
öfver eljest stängande vatten och framförallt genom sin stora 
vandringsförmåga såväl vinter som sommar jämförelsevis has¬ 
tigt tillrygalägga långa sträckor. Helt olika gestaltar sig för¬ 
hållandena för buskmusen Redan till följd af dess litenhet 
kan dess ställförflyttning ej ske så fort eller öfver så vida 
sträckor, och en hel mängd fysiska hinder, som af fjällrenen 
lätt nog öfvervinnas, äro för den lilla buskmusen oöfverstig- 
