DJUREN I FOLKTRON 
213 
höll sig högt upp i luften, bådade det vackert väder. •— Om 
korsmässotid på hösten brukade svalorna lämna gården och 
kommo sedan icke åter förrän om korsmässan på våren. — 
Så många svalor man första gången om våren såg i flock, så 
många år fick man lefva. — Det hände en gång, att en katt 
tog en svalunge, som fallit ned från redet. Men innan kat¬ 
ten visste om någonting kom svalan och hackade ut hans 
ögon. — Då man första gången på våren såg en svala, skulle 
man akta sig att blåsa efter henne, ty då flög hon bort, och 
det kom inga svalor till den gården det året. — Då svalan 
på våren kom till husen, brukade hon kvittra: »Sist jag var 
här, var huset fullt, nu är allt uppätit, uppätit å slut». 
Göken . Om denna fågel gal på bar kvist, ansågs det bli 
ett godt och fruktbart årsmål, men hade det redan börjat 
grönska innan han anlände, var det i ty fall mycket osäkert. 
Då man första gången hörde göken gala, skulle man noggrant 
höra efter åt hvilket håll det var, som han lät höra sig. Man 
brukade ha detta förvaradt i minnet genom ett rim: »I norr 
nöd, öster död, sunnan säd, västan gläd(je)». — Allmän åsikt 
var, att när göken såg den första höstacken, upphörde han 
att gala. 
De gamle, som alltid räknade med den s. k. veckoräk- 
ningen, brukade säga, att »göken kom i tionde veckan och gol 
i den nionde. Man räknade nämligen baklänges med början 
på trettonde veckan, som tog sin begynnelse den 6 april, den 
tolfte samma dag påföljande vecka och så vidare i fortsätt¬ 
ningen, så länge det fanns några kvar. Man brukade i Göinge 
icke sällan förhåna en slättbo, som skulle ha sagt: »Jag sådde 
icke mitt korn förrän alla veckorna tagit slut, och det blef 
det bästa korn jag någonsin haft, det var bara det felet med 
det, att det blef inga ax därpå». — Då göken var kommen 
skulle man icke gå med vantar på, ty såg han detta begaf 
han sig åter iväg. — Härmade man en gök, blödde han. — 
Göken fick sin föda af en liten fågel, som följde honom. Men 
när han upphörde att gala, slukade han denna fågel. 
Göken och ringdufvan hade tillsammans köpt sig en oxe, 
