DJUREN I FOLKTRON 
2 17 
Att skjuta en svan ansågs vara mycket farligt. Den som 
detta gjorde råkade ut för svår otur här i lifvet. — Räknade 
man svanar, vildgäss eller tranor, då de flögo, råkade de i 
oordning och hade svårt att hitta fram. 
Ormen har alltid varit hatad af allmogen i Göinge. Det 
hörde sålunda rent af till en nödvändighet, att då man såg 
en orm skulle man ihjälslå denne. Det var pocker personifie¬ 
rad i djurgestalt. — Den som blef biten af en orm skulle 
skynda sig att slå ihjäl den för att taga af det »ister» han 
ansågs inneha och lägga på det ställe, där bettet var. Man 
trodde allmänt, att efter det ormen bitit en människa, sökte 
han sig så fort ske kunde till rinnande vatten. Då man dör 
dat en orm, skulle man antingen nedgräfva densamma eller 
också lägga den i en myrstack. I annat fall uppstod en massa 
småknott af denne, hvilka sedan stucko folk. Den som drab¬ 
bades af ett dylikt styng, kunde ofta lida sådant men däraf, 
att döden följde. — Det fanns en hvit orm, som var duglig 
till läkemedel. Det var framför allt under gräfningar i jorden 
på vintern, som denne anträffades. Denne skulle sedan ko¬ 
kas lefvande i en gryta och spadet användas till botemedel 
mot svårläkta bensår. 
Ormen ansågs ha en beskyddande förmåga mot all slags 
trolldom i ladugården. Om man exempelvis vid uppförandet 
af en ny ladugård gjorde en så stor urholkning i tröskeln till 
denna, att man däri kunde nedsläppa en lefvande orm och 
sedan tilltäppte samma hål, ansåg man, att hvarken troll el¬ 
ler onda människor skulle ha någon förmåga att »förgöra» 
kreaturen. — Snokarne trodde man medföra lycka, och det 
fanns en hel del ladugårdar, där det var alldeles fullt med så¬ 
dana. — Man brukade också att ge dem mjölk. 
Grodan ansågs vara pockers tillhörighet. Om man, som 
ofta skedde, anträffade en sådan under sädeshösten, fick man 
vara ytterst försiktig så att man icke högg till henne med lien. 
Den som gjorde detta drabbades själf af olycka. En dräng i 
Emitslöf högg till en sådan med berådt mod, men innan kväl¬ 
len kom hade han fallit omkull och skurit sig så illa i benet, 
