FAUNA OCH FLORA 
2 I 8 
att han för en lång tid framåt blef halt. Vid en gård, där 
många paddor brukade uppehålla sig, trodde man, att ägaren 
hade med hin att skaffa. 
Mullvaden var på en gång både omtyckt och hatad. I det 
förra afseendet räknade man nämligen på, att han gräfde ned 
döda kreatur och dålighet, som annars skulle förpesta luften, 
i det senare var man ofta förtretad öfver hans sätt att gräfva 
upp jordhögar ute på åkrarna, antingen på sädesängar eller 
betesvallar. Närmade han sig husen, gräfde han ut någon, 
detta antingen i så måtto, att någon skulle dö eller också 
flytta därifrån. 
Myran. Om man gick förbi en myrstack, skulle man aldrig 
åstadkomma någon skada vid denna, påta i den med käpp etc., 
ty det bringade otur. — Om de voro envisa att krypa in i 
husen, skulle man behandla dem väl, icke som en del för sed 
hade slå kokhett vatten på dem, utan försiktigt taga dem med 
sig ut till en viss bestämd plats, sägande: »Nu skall jag visa 
er en bra plats», så kommo de att draga till stack där. — 
Man brukade också säga, ifall de voro envisa tränga in i hu¬ 
sen, att de »drogo ut någon». 
Flädermusen. Denna ansågs vara den ledes tillhörighet 
och kunde följaktligen användas till hvarjehanda botemedel. 
Om man exempelvis torkade en flädermus och sedan stoppade 
denna till förladdning i en bössa, kunde man skjuta hvad som 
helst. Flädermusen hade endast tre droppar blod, och gaf 
man en flicka in dessa skulle hon bli osvikligt kär. Då flä¬ 
dermössen under nattetid mycket svärmade omkring husen, 
trodde man, att det blef regn och oväder. 
Tordyfveln. Såg man en tordyfvel första gång på våren 
vara liggande på marken, betydde detta, att personen ifråga 
skulle dö. Flög han däremot, betydde det framgång och lycka 
under året. — Fann man en »torbagge» upp och nervänd 
med benen i vädret, utan att lyckas komma rätt igen, skulle 
man vända denne. Därigenom fick man sju synder förlåtna. 
— Tordyfveln ansågs vara ett mycket nyttigt djur. Och man 
skulle akta sig för att göra denna någon skada. 
