2 20 
FAUNA OCH FLORA 
fall, att de aldrig voro kvitt dessa, och man brukade ofta säga, 
att lössen hade dragningskraft åt vattnet, så att de kunde 
tvinga ned i detta folk, som med dylika kryp voro mera be¬ 
häftade. — Blef en lus synlig på ett lintyg eller en dräkt, 
som man höll på att sy, kom den, som hade att bära dessa 
saker, icke att bli gammal, utan skulle en sådan inom kort 
aflida. 
Vägglusen. Då man hade fått vägglöss i huset, skulle man 
icke vara ohöflig mot dem, utan benämna dem för jungfrur, 
tacka dem för besöket i gården, men uppmana dem samtidigt 
att söka sig en annan boplats. Därigenom skulle de så små¬ 
ningom försvinna. — Om ett dödsfall inträffade i gården och 
man tog nio vägglöss och lade i den dödes kista, så skulle 
alla skäktor sedan försvinna. Den aflidne tog dem med sig i 
grafven. 
Äfven beträffande en del andra djur hade man vissa tec¬ 
ken och tyden. En del djur hade man rentaf en helig vörd¬ 
nad för, medan man åter igen hatade en del andra, som man 
rentaf, som vi också påpekat, trodde vara den ondes anhang. 
Ända in i senare tider har denna folktro lefvat kvar, och än 
i denna dag finnes det en och annan af de äldre, som tror 
därpå. 
