FAUNA OCH FLORA 
2 24 
fröätande fåglarnas muskelmage bli kärnorna åtminstone of¬ 
tast söndermalda och förlora sin grobarhet. Ekollonen' kunna 
emellertid ej komma in under denna spridningstyp. Det fin¬ 
nes visserligen ett stort antal djur, som äta ollon, men när de 
göra det, bli ollonen på ett eller annat sätt sönderdelade. De 
större däggdjuren såsom björnar (som förr funnos i ekregionen), 
svin, hjortar, rådjur m. fl. tugga sönder ollonen. Ekorrar, 
skogsmöss och andra gnagare arbeta sig först genom skalet 
och gnaga sedan- sönder själfva ollonet till en grötlik massa, 
innan de svälja ned denna föda. Mårga fåglar sönderhacka 
ollonen och förtära dem sedan bitvis. Andra fåglar såsom 
ringdufvor, tjäder, gräsänder m. fl svälja visserligen ollonen 
hela, men hos dem uppmjukas ollonen först i kräfvan och 
söndermalas sedan fullständigt i muskelmagen. Det finnes så¬ 
lunda naturligtvis ej någon tanke på, att ollon skulle kunna 
passera dessa fåglars tarmkanal i helt eller i grobart skick. 
Det återstår sålunda endast en enda spridningsmetod för 
ollonen och det är deras bortbärande i helt tillstånd af djur 
och fåglar, alltså synzoisk spridning. Tänka vi då först 
efter, om några däggdjur pläga bära bort ollonen hela, så gäl¬ 
ler det otvifvelaktigt om vissa gnagare såsom ekorren, skogs- 
musen, ängssorken (Euotomys glareola) och möjligen någon 
annan sork. Ekorren gömmer ibland ollon i mossa och dylikt 
på marken och bär äfven stundom ollon till sitt bo. En del 
af dem han gömmer, glömmer han sannolikt bort, så att de 
kunna få tillfälle att gro, och en del af dem, som han bär till 
boet, kan han tappa och ej återfinna. Det är sålunda väl möj¬ 
ligt, att ekorren kan i någon mån bidraga till ekens spridning, 
men det blir gifvetvis ej långt. Gömmandet på marken plägar 
vanligen försiggå i ekarnes närmaste omgifning. 
Skogsmusen insamlar, då hon kan komma åt, några ollon 
till vinterförråd, men hon kan ej bära dem långt och äter dess¬ 
utom upp dem under vinterns lopp. Det kan dock hända, att 
skogsmusen, innan hon medhunnit att förtära sitt vinterförråd, 
råkar att bli fångad och själf uppäten af ugglor, räf, vessla 
eller annat rofdjur och att i sådant fall ett eller annat af hen- 
