244 
FAUNA OCH FLORA 
denna tidpunkt, därom sakna vi fullt säkra uppgifter. Att den 
likväl icke varit alldeles utan resurser, det kan man ju sluta 
sig till såväl af Linnés egna ungdomsskrifter som väl äfven 
af de talrika åhörarskarorna vid hans demonstrationer. 
Den nya epoken i trädgårdens historia begynner emellertid 
först med Linnés återkomst till Upsala universitet i och med 
hans utnämning till professor i praktisk medicin år 1741. 
Året därpå fick nämligen Linne öfvertaga skötandet af träd¬ 
gården, som förut stått under ledning af hans kollega i den 
medicinska fakulteten, prof. Rosén. Härmed begynner träd¬ 
gårdens stora glansperiod under de mer än 30 år, under hvilka 
den stod under Linnés direkta uppsyn och var föremålet för 
hans ömmaste omsorg på samma gång som den var hans 
viktigaste arbetsfält. Hela hans kommande lifsverk blef ju nu 
knutet samman med denna trädgård, dit från alla världens 
kanter sändes frön och plantor af hög och låg, från konungar 
och drottningar såväl som från okrönta härskare i vetenskapens 
värld och från lärjungar i alla länder. Huru högt han älskade 
denna sin kära trädgård, det framgår ju ofta på ett rent af 
rörande sätt i hans mera intima brefväxling. 
Redan året efter sin utnämning begynte Linné vidtaga åt¬ 
gärder för trädgårdens upphjälpande ur dess iråkade förfall 
och för dess fullständiga omdaning. Och att förfallet gått 
långt, det framgår af Linnés egen utsago — i »Hortus Upsa- 
liensis» år 1748 — att knappt ett 50-tal utländska växter fun- 
nos kvar, när han fick ledningen sig anförtrodd. Konsistoriet 
anskaffar emellertid medel till nya orangerier och till nytt 
boställshus för professorn. Linné skildrar själf, hurusom »Ba¬ 
ron Carl Hårleman gifver en präktig dessein till Trädgårdens 
anläggande. Trädgården blifver utvidgad, genomgrafven och 
jämkad, Dammar, Quarter och Gångar anlagde; det gamla Sten¬ 
huset, som var upbyggdt af Olof Rudbeck Fadren, utan alt 
trä, med jernposter och jernbjelkar, hvilket nu liknade ett 
uglenäste, blef åter adapteradt till våningsrum för Professorn». 
Det är denna af Hårleman uppgjorda plan, som nu ligger 
till grund för Linnésällskapets restaureringsarbeten. I afhand- 
