DEN ÅTERUPPSTÅNDNA LINNÉTRÄDGÅRDEN I UPSALA 25 1 
cissus), snödroppe (Galanthus mvalis), k lost er lilja Leu- 
coium vernumJ, saffran (Crocus ve mus), blådrufva (Se illa 
verna), pärlhyacinth (Muscari botryoides), studentnejlika, 
af Linne benämnd »studentrosor» (Lychnis chalcedonica) t pion 
(Pceonia officinalis), stormhatt (Aconitum Napellus), ack lej a 
(Aquilegia vulgär is), pr u stör t (Hellehorus niger), nattviol, 
af Linné kallad »vinterviol» (Hesperis matronalis), »fröknar» 
(Astrantia major), a ur ikel (Primula Auricula), blågull, på 
Linnés tid kallad »askerot» (Polemonium coeruleum), finger¬ 
hatt (Digitalis purpurea) } kanadensiskt gyllenris (Soli - 
dago canadensis) m. fl. Som man finner, var det hufvudsakligen 
fleråriga växter, som då odlades i trädgårdarna. Af ettåriga 
voro ytterst få i kultur, en naturlig följd af den då ännu all¬ 
deles outvecklade fröhandeln. Bland de på 1700-talet i träd¬ 
gårdarna fåtaliga ettåriga växterna märkas likväl följande: 
opievallmo (Papaver somniferum), ringblomma (Calendula 
officinalis) samt sammetsrosor (Tagetes- arter), som nu också 
här planterats. 
Träd och buskar ha under den gångna sommarens lopp 
ej hunnit inplanteras, men så småningom skola så vidt möj¬ 
ligt alla svenska träd och buskar bli representerade i träd¬ 
gården. 
Till slut kanske frågas: finnas inga växter kvar från den 
linnéanska tiden, och — om så är fallet hvilka äio de? 
Att ännu i den gamla trädgården lefva kvar åtminstone några 
ättlingar af det forna växtbeståndet torde vara höjdt öfver allt 
tvifvel. Så äro väl t. ex. både de talrika, i gräsmattorna på 
våren blommande gulsipporna (Anemone ranunculoides) som 
den sibiriska nunneörten (Corydalis nobilis) af linnéanskt 
ursprung. Detsamma är alldeles säkert fallet med hässle- 
klockan (Campanula latifolia) och väl också med björ n- 
flokan (Heracleum sibiricum), som i enstaka exemplar ännu 
förekomma i trädgården. Den väldiga svartpoppel, som för 
ett 10-tal år sedan blåste omkull i en våldsam höststorm, var 
äfvenså en kvarlefva från trädgårdens äldsta växtbestånd, i 
det att den, livad årsringarnas antal utvisade, härstammade 
