En flyttfågelskatastrof i Motala. 
en 8 nov. på aftonen låg en mycket tät dim¬ 
ma öfver Motala-trakten. Vid mörkrets in¬ 
brott hördes plötsligen, såsom en meddelare 
i »Motalaposten>/ skrifver, »en tusenstämmig, 
monoton och klagande sång blandad med su¬ 
set af otaliga vingslag». Detta väckte gif- 
vetvis stor uppmärksamhet och många af stadens invånare 
sökte efterspana orsaken härtill, men dimman var alltför tät, 
så att man kunde ej se något. De mera naturkunniga menade 
dock, att fenomenet orsakades af flyttande simfåglar, som rå¬ 
kat på villovägar i dimman och lockats af de från staden 
skimrande ljusen. Detta bekräftades också snart, ty de vilse¬ 
komna fåglarne sänkte sig delvis så lågt, att många af dem 
slogo mot ledningstrådar och andra föremål och störtade döda, 
bedöfvade eller lamslagna till marken. Lite hvarstädes i sta¬ 
den upplockades följande morgon döda andfåglar. En af de 
förste upphittarne, maskinisten vid varmbadhuset Oskar Hå¬ 
kansson öfverlämnade sitt fynd till Hr Hj. Flodin, som i sin 
tur uppsände fågeln till Riksmuseet för bestämning. Det var 
en sjöorre, Oidemia nigra Lin., ungfågel för året. Då det 
var af intresse att få visshet om, huruvida alla dessa »tusen- 
den» af fåglar voro af samma slag, anhölls om mera material 
åtminstone i form af hufvuden och vingar. Hr Flodin om¬ 
bestyrde också detta och Riksmuseet mottog under de följande 
dagarne sammanlagdt 5 hela fåglar och 8 hufvuden. Alla de 
förra voro unga sjöorrar och af hufvudena tillhörde alla utom 
