Litteratur. 
Eug. Hemberg: Jaktbara däggdjurs gångarter och spår . 278 
sid., 59 textfigurer och 24 helsidesbilder, däraf en i färger. Åhlén 
& Åkerlunds Förlags A.-B., Stockholm 1920. 
Denna bok är, såsom det framgår af titeln, närmast skrifven 
för iägare och utgör en ny och tillökad upplaga af ett arbete med 
samma titel, som förf. utgaf 1897. Emellertid har den ett betydligt 
mera omfattande innehåll än titeln säger. Det är nämligen ej blott 
»spår» efter gängse uppfattning, som omtalas, utan förf. gifver en 
vägledning, huru den skarpsynte och flitige iakttagaren skall 
kunna tolka alla de olika märken, »spårningstecken», våra dagg¬ 
djur lämna efter sig, där de gå fram. Han omtalar huru de beta 
och o-naga bark, huru hjortdjuren feja sina horn och huru rordjuren 
fånga sitt byte o. s. v. Det är sålunda en riklig mängd af upp¬ 
lysningar på det biologiska området, som meddelas, och sarskildt 
hvad spår och spårställningar angår lämnas talrika belysande bilder. 
Då förf. haft den förmånen att jaga och idka naturstudier ej blott 
i olika delar af hemlandet, utan äfven i Ryssland, har han ha t 
tillfälle att göra rön äfven rörande en del hos oss mera sällsynta 
djurarter. .. , 
Med afseende på det formella kan nog en eller annan anmärk¬ 
ning göras, och på det rent zoologiska och morfologiska området 
begår förf. ibland misstag, såsom då han säger, att klon bildas 
därigenom, att »läderhuden jämnt avsöndrar och ax- 
lagrar hornskivor» (sid. 130), samt att klöfvarne »bildas av den 
kärlrika läderhud, som närmast omgiver tabenet». Laderhucten 
har naturligtvis ej någon direkt funktion vid bildningen af det horn, 
hvaraf klor och klöfvar bestå, utan den förmedlar blott närings¬ 
tillförseln till det hornbildande epithelet. Emellertid är detta ju 
en sak vid sidan om ämnet. Jägare finna också upplysningar om 
»skottecken» m. m., och en förklaring af i boken använda jakttermer 
afslutar densamma. Den innehåller sålunda mycket, som kan in¬ 
tressera både jägaren och naturforskaren. A A 
Gustaf Lundberg: Bara en hare och andra berättelser. 192 
sid. Åhlén & Åkerlunds Förlags A.-B., Stockholm 1920. 
Det är en anspråkslös titel på denna bok, och förf. kommer 
också utan stora later, men med en tilltalande omedelbarhet och 
den stilla humor, som pryder den sanne jägaren. Man lasei 
därför med nöje de jaktskildringar från olika delar af vart land, 
som han lämnar, och blir nästan liksom lite rörd af den sista, som 
är en apoteos öfver »Gubben Ajax». ^ 
