284 SMÄRRE MEDDELANDEN 
af Stadsarkivarien A. U. Isberg, Malmö, den stora utflyttningen till 
denna del af staden ägde rum, föranledd närmast af svenska riks¬ 
föreståndaren Mats Kättilmundssons hänsynslösa härjnings- och 
plundringståg till de skånska städerna. (Se vidare härom A. U. 
Isberg, Malmö stads krönikebok I, Malmö 1911.) 
Fyndet torde emellertid vara af ännu äldre datum än så. 
Visserligen låg området, där fyndet gjordes, ännn vid 1300-talets 
början obebodt. Dock låg den bebyggda delen af staden helt nära, 
och med hänsyn härtill och i betraktande af dessa fåglars stora 
skygghet och försiktighet äfven under normala förhållanden och i 
all synnerhet, då det gäller valet af häckningsplatser, tar man sä¬ 
kerligen ej miste, skulle jag tro, om man förlägger tidpunkten för 
grågåsens uppträdande som häckfågel på området i fråga till tiden 
före grundläggningen af det gamla Malmhaug eller Malmöyghe, 
som staden i äldre tider kallades. 
Första gången Malmö omtalas i häfderna är år 1116 (Isberg, 
19 ri s. 16). Staden var emellertid redan då af en viss betydenhet, 
hade egen kyrka, kyrkogård etc. och torde sålunda redan då ha 
existerat en viss tid, ett hundratal år åtminstone. Det riktigaste 
torde väl därför vara att förlägga tidpunkten, då grågåsen senast 
redde sitt bo på platsen i fråga, till omkring tiohundratalet. Möj¬ 
ligen har det varit ännu tidigare, därom kan emellertid något be¬ 
stäm dt ej sägas. 
Sedan den tiden har grågåsen trängts undan allt mer och mer 
och torde numera (E. Lönnberg, Sv. Ryggradsdjur II. Sthlm 1915) 
vara inskränkt till Östersjökusten från Småland upp till Gästrikland. 
Uppgifves också från Pite skärgård, men förekommer dock öfverallt 
sparsamt. 1 
Malmö den 26 okt. 1920. 
Gunnar Sjöstedt. 
Padda i Västerbottens lappmark. 
Enl. meddelande af geologen Alvar Högbom fanns paddan 
talrikt år 1920 upp till en höjd af 825 in. o. h. kring Stekenjokk 
(biflöde till Laxån) ej långt frän riksgränsen mot Norge, ungefär 
65° 6’ n. br. 
O. Holm. 
En Alkekung 
sköts den 22 /n 1920 i Boren och förvärfvades af Hr. Hj. Flodin 
till Motala museum. Det är ganska ovanligt, att dessa arktiska 
fåglar under sina vinterströftåg söderut visa sig i insjöar. Detta 
exemplar var ensamt och sannolikt hade den haft svårt finna föda 
på sista tiden, ty den var rätt mager och visade sig blott ha en 
vikt af 182 gram, då den vägdes i Riksmuseet, dit den först insän¬ 
des för bestämning. 
1 Grågåsen torde äfven häcka vid sött vatten på ett par ställen i Skåne 
och kunde genom framsynt vård ökas. 
Red. 
