SMÄRRE MEDDELANDEN 
287 
Undertegnede tillåter sig i den anledning at oplyse, at en »för¬ 
medlande länk» mellem de to nsevnte lokaliteter turde findes i det 
sydlige Norge, i det navnet »6^/r-sulu» (sulu = svale) anvendes paa 
tårnsvalen i den höitliggende fjellbygd Skabu i Nord-Oudbransdal 
(ca. 6 i° n. b.). Sammesteds benyttes ogsaa navnet »Spir-ånd» paa 
stjertanden (Dqfila acuta) og vel utvilsomt just paa grund av denne 
fugls karakteristisk »spidsformede» hale og kropsform. Ogsaa i den 
no & get nordligere liggende fjellbygd Dovre benyttes navnet »Spir-ånd» 
paa stjertanden. 
Derimot benyttes saavel i Dovre som i de til Skabu graensende 
bygder Vågå, Vinstra og Kvikne överalt navnet »Rihn- sulu» paa 
tårnsvalen. Ö Og dette er et »oplagt» onomatopoietikon, idet folk 
her liketil gjengiver fuglens eiendommelige skrik med, at den 
»rihner». At derimot »Spir-sulu» ikke er et onomatopoietisk navn 
skulle det sammesteds anvendte »Spir-ånd» ty de paa. 
Ellers benyttes i Norge mest navnet tårnsvale (paa Apus apus ). 
Dette navn blev indfört i vor litteratur av eventyr-dikteren P. Chr. 
Asbjornsen 1 1840. Dialekten fjeld-sulu ei almindelig i Östlands 
by u derne Romerike og Solör samt i Rennebu (l röndelagen), mens 
kjark-sulu (kjaerk = kirke) benyttes i Bagndal (Tröndelagen) og 
sv art-sulu, som er vort seldste litteratur-navn (Ramus 1715) fremdeles 
lever i Land og flere andre bygder. Av »litteratur-navne» forövrig 
har vi »Ringsvale» (Hammer 1875) og »Johannes-svale» (Ström 
1884), men disse to siste har jeg hidtil ikke fundet »levende» i vore 
dialekter. # . 
I förbindelse med ovenstaaende skal jeg — 1 anledning den 1 
samme artikkel forekommende uttalelsen om hejren {Arded), nemlig 
at »Häger» oprindelig er et onomatopoietikon faa fremföre: 
Som bekjendt er navnet Hegri (for Ar de a ) likesom navnet 1 rana 
(for Grus) Oldnord. Videre har hver av disse to fuglearter sin egen 
specielle utbredelses-sone i Norge, saaledes at Hejren kan kaiakteri- 
seres som en utpraeget Vestlands-fugl, mens Tranen er en likesaa 
utprseget Ost-lands-form, og nogen sammenblandning av begge arter 
förekommer ikke. Allikevel benyttes i flere östlandsdistrikter navnet 
»Hegre» (og H^egre) paa Tranen, idet ordet »hegre» i bygdedialek- 
ten betegner »en tynd oplöpen og mager person». Baade i Valdres 
og i Land (i Hamar stift), hvor tranen er velkjent og almindelig, 
men vistnok de fleste beboere aldrig har seet en hejre, er saaledes 
navnet hegre (eller haegre) överalt benyttet paa 1 ranen ( Grus). Og 
i dette tilfselde kan det betraktes som sikkert, at navnet refererer 
sio- til fuglens utseende. Men gjaelder nu »signalementet» först for 
Tranen, gjör det det i endnu höiere grad for Hejren, saa noget 
onomatopoietisk navn er hejre (eller haeger) sikkerlig ikke. 
Stavanger Museum 21. November 1920. 
H. T ho. L. Schaanning. 
Till den senare delen af den ofvan återgifna intressanta namn¬ 
tolkningen från vårt västra grannland tillåter sig undertecknad, ehuru 
ej fackman, att foga några anmärkningar. Då »hegre» (hejre) 1 vissa 
