OM FÄGELLIFVET VID NÄRIKES SLÄTTSJÖAR 5 
åarna, Göta älf, Vänerns södra strand och Vättern samtliga 
äro sträckta så, att de peka i riktning mot Närikesslätten, 
hvarför denna på grund af geografiska förutsättningar kan 
betraktas såsom en viktig knutpunkt för dessa tänkta syd¬ 
västliga flyttningsvägar. Norr och väster om Närikesslätten 
utbreda sig Käglan och Kilsbergen såsom yttersta sydliga ut- 
löpare af Nordskandinaviska höglandet. De i Örebrotrakten 
konvergerande flyttningsstråken böra därför söderifrån räknadt 
rimligen här böja af åt öster öfven Hjälmaren och Rekarne 
mot Mälaren. Att vid Tysslingen, som just ligger vid foten 
af Kilsbergen, många flyttande fågelskaror sammanträffa synes 
därför naturligt. Nämnda sjö står genom ett mindre vatten¬ 
drag i förbindelse med Svartån och tillhör alltså Hjälmarens 
vattenområde. 
Detsamma gäller äfven våra andra omnämnda fågelträsk, 
Mo- och Kvismarensjöarna. För den, som en aprildag färdas 
å linjen Örebro—Hallsberg och mellan stationerna Mosås och 
Säbylund blickar ut i östlig riktning, utbreder sig en sjö af 
betydande dimensioner. Detta är Mosjön. Färdades man åter 
förbi i slutet af maj, kunde man tro sig hafva varit utsatt för 
en synvilla. I stället för den vida vattenytan ser man nu idel 
gröna fält, här och hvar afbrutna af låga videbuskar med ku- 
polformad silhuett. Mosjön existerar alltså ej längre som 
egentlig sjö. Genom de omfattande kanaliseringsarbeten, som 
företogos i samband med den bekanta Hjälmare-sänkningen, 
afvattnades Mosjön och de genom Täljeån med nämnda sjö 
förbundna V. och Ö. Kvismaren, så att dessa sjöar numera 
vid lågvatten äro ömkliga, igenvuxna rester, af hvad de for¬ 
dom varit. I slutet af maj 1919 visade sig skillnaden mellan 
dåvarande vattenstånd och högsta vattenståndet i medio af 
april belöpa sig till 3 m. Sänkningen har drabbat den högre 
belägna Mosjön hårdast. Redan i medio af maj synas knap¬ 
past längre öppna vattenytor, och längre fram på sommaren 
frodas en yppig gräsvegetation, hvilken särskildt under torra 
somrar bereder markägarna en betydande inkomst. På lägre 
ytor bibehåller dock området kärrnatur med Eriophoriim po- 
