NÅGRA ORD OM KONGOS MARKATTOR 23 
'Den egentliga urskogen sträcker sig i Kongo öfver ett 
ofantligt område, som ungefär har formen af en stor rektangel. 
Den kortsida, som utgör dess östra gräns, sträcker sig så godt 
som rakt från söder mot norr ett stycke väster om och parallellt 
med den bergkedja, som löper öster om sjön Tanganyikas 
norra hälft, Kivu-sjön och Albert Edvard-sjön. Norr om den 
sistnämnda tangerar gränsen berget Ruwenzori, som klädes af 
urskog och fortsätter sedan norrut till en plats väster om 
Albert-sjön, hvarest den böjer om västerut i den norra 
långsidan af rektangeln. Denna går först söder om floden 
Uele, sedan norr om den, och från dess inflöde i Ubangi löper 
den nästan rakt mot väster, men ej ned till hafvet, utan fort¬ 
sätter norr om Kamerunberget afskärande ett kustområde 
längs Guineabuktens norra sida. Urskogsrektangelns. södra 
långsida går från en plats väster om Tanganyikas öfre tredje¬ 
del nästan rakt mot väster norr floden Kassai, men söder 
Leopold II sjö. Den korsar Kongofloden norr om Kassaiflo- 
dens inflöde och går sedan parallellt med och ett stycke norr 
om den ned mot kusten, som i sin tur bildar den västra kort¬ 
sidan på rektangeln. 
Utanför denna egentliga urskogszon finnas dock åtskilliga 
större eller mindre skogsområden och framförallt galleriskogar 
längs floderna, hvarest markattor kunna finna trefnad. Dessutom 
är det tvänne grupper af markattarter, som nöja sig med ännu 
mindre skog. Dessa äro de grågröna markattorna, som kunna 
förenas i ett undersläkte Chlorocebus, och de röda markattorna, 
äfven kallade husaraporna, som äro mera afvikande och därför 
numera oftast utbrytas till att bilda ett eget släkte Erythro- 
cebiis. 
De sistnämnda ha blifvit rena steppdjur. Man kan träffa 
dem långt från hvarje träd eller skog. Ehuru de naturligtvis 
kunna klättra fullt bra, reda de sig på marken förträffligt ge¬ 
nom sin snabbhet. De ha nämligen tillpassat sig till att lefva 
ute på de stora slätterna och blifvit särdeles långbenta för 
att kunna springa fort. Däremot ha deras fingrar och tår 
blifvit jämförelsevis kortare. Deras päls har en färg, som går 
