SMÄRRE MEDDELANDEN 
45 
Ett par spetsbergsgäss {^Aiiser brachyrhynchus Eaill.) skänktes 
år 1914, jämte en del andra värdefulla prydnadsfåglar, till Malmö 
stad, af Direktör Lorenz Hagenbeck. De båda fåglarne voro redan 
då fullt utfärgade, och det skarpt utpräglade randmönstret på skulder¬ 
fjädrarna var då lika markeradt som nu. Någon häckning tänkte 
de emellertid ej på förr än i år, då af en kull ägg två ungar 
kläcktes. (De öfriga äggen visade sig sedan äfven ha innehållit 
half-utbildade ungar.) Ungarnes dundräkt liknade till färgen full¬ 
komligt grågåsens, men var rikligen dubbelt så lång och yfvig. 
Näbb och fötter voro i början af ljust gröngrå färg, liksom hos 
grågåsens dunungar. Den blifvande svarta näbbfärgen var ej alls 
antydd, t. o. m. näbbnageln ljusare än näbben i öfrigt. Först när 
fjädrarne började sticka fram var näbben mörkgrå med det blifvande 
röda bandet antydt ofvan af askgrått, på underkäken af gröngrått. 
Fötter då pärlgråaktiga. Ungarne ledo synbarligen af värmen och 
lågo mest och slöade. Medan dessa ungar helst höllo till på de 
grönaste fläckarne eller i det för deras räkning slagna gräset, 
sprungo den hvitkindade gåsens ungar hellre omkring på den af- 
betade, nakna marken och nappade ur det knappt synliga, upp- 
spirande gräset. Jag vägar ej afgöra om dessa små kräk redan 
äga instinkt att hålla sig på terräng, där de ej falla i ögonen. (Med 
de olika Charadrius-d.xX.^YXi?^^ ungar är det emellertid säkert fallet. 
Både sandrullingens och brockfågelns ungar löpa alltid till terräng 
af passande färg, om den finns inom räckhåll, för att trycka först 
där.) Tyvärr lyckades det ej att hålla lif i de båda ungarne af 
spetsbergsgås. Ehuru de fingo extra ransonering af bandtång, 
blåmusslor, saltstrandväxter m. m., som bekomma närstående arters 
ungar utmärkt, dogo de halfväxta. 
Malmö Museum den 10 jan. 1921. 
Olof Gylling. 
Försenad sädesärla. 
Den 2 januari 1921 visade sig härstädes en sädesärla 
cilla alha). Fågeln föreföll fullt kry och rask, kvittrade belåtet, 
och något fel kunde jag ej upptäcka å vare sig fötter eller vingar 
vid uppfloget. Visserligen ha hela hösten och vintern varit ovanligt 
blida, men i medio af december i fjol låg dock ett tunt snötäcke 
oafbrutet i omkr. 10 dagar, hvarför det torde vara anmärkningsvärdt, 
att fågeln kunnat kvarlefva ända tills nu.^ De sista exemplaren af 
de flyttande skarorna observerades här de första dagarna i oktober. 
Mörrum, Blekinge, januari 1921. 
Folke Hanströni. 
^ Det är ej så ovanligt, att sädesärlor söka öfvervintra i södra Sverige 
på gynnsamm lokaler. 
Red. 
