OM FÅGELLTFVET vid NÄRIKES SLÄTTSJÖAR 
59 
taljerad gruppering af kärrfåglarna. Här inskränka vi oss en¬ 
dast till att anföra de för fågellifvet viktigaste kärrtyperna, 
hvilka torde vara: tufviga starrkärr, Glyceria aquatica- och 
fräkenmader. Såsom häckningsplatser äro otvifvelaktigt de 
förstnämnda af största betydelse, då de lättare erbjuda fast 
underlag för bobyggandet, och de fåglar, som bygga öfver vat¬ 
ten, synas föredraga bladvassen framför andra växter. I starr¬ 
kärren nå ofta starrtufvorna mycket stora dimensioner, så att 
ett slags tufbankar uppstå. De i tufbildningen deltagande 
starrarterna äro särskildt Carex acuta, C. stricta och C. cces- 
pitosa. Den ojämförligt vanligaste är Carex acuta^ hvilken, 
ehuru den till sitt växtsätt ej är i samma grad tufbildande 
som de båda andra arterna, dock, därigenom att den binder 
jord genom sina täta rötter och sedan utsättes för vattnets 
och isens åverkan, förmår bilda tufvor eller tufliknande bankar. 
Om våren och försommaren utbreder sig blankvattnet mellan 
dessa tufvor, hvarigenom de synas bilda en oändlighet små 
dvärgöar. Ofta uppträda sådana tuföar mer eller mindre iso¬ 
lerade i såväl fräken- som Glyceria aquatica-mdidtvm. och blad¬ 
vassen. Förmodligen ha nämnda tufvor vid stigande vatten 
lösgjorts af vind och vågor och sedan transporterats till de 
nya lokalerna, där de sedan vid vattnets sjunkande rotfäst sig. 
Gifvetvis finna allehanda sjöfåglar på dessa tufvor utmärkta 
hviloplatser. De arter, som häcka på dessa och i de egentliga 
starrkärren, äro: 
Brunand {Nyroca ferina Lin.). 
Kricka {Anas crecca Lin.). 
o 
Arta (Anas querquedula Lin.). 
Skedand (Spatula clypeata Lin.). 
Gräsand (Anas platyrhyncha Lin.). 
Snatterand (Anas strepera Lin.). 
Vigg (Nyroca fuligula Lin.). 
Skrattmås (Larus ridiburidus Lin.). 
Rörhöna (Gallinula chloropus Lin.). 
Småfläckig sumphöna (Porzana porsana Lin.). 
Storspofven (Namenias arquatus Lin.). 
