OM FÅGELLIFVET VID NÄR]'KES SLÄTTSJÖAR 6 I 
par, som fått sitt första bo förstördt. Såsom exempel på af- 
vikande häckningsplats kan nämnas gammalt sothönsbo, där 
ett rede anträffades i juni 1917. 
Krickan är öfverallt allmän, hvilket äfven, ehuru i något 
mindre grad, gäller årtan, som oftast visar sig i Kvismaren. 
Skedanden är som häckfågel mycket allmän i Ö. Kvis¬ 
maren. Finnes äfven ej sällsynt vid Örebrofjärden och Tyss- 
lingen. 
Snatteranden såg den ene af oss vid flera tillfällen våren 
1920 på de öfversvämmade Kvismarenängarna. Häckar där 
troligen. 
Viggen finnes vid Tysslingen och Örebrofjärden som häck¬ 
fågel. 
Skrattmåsen är numera årlig häckfågel inom undersök¬ 
ningsområdet. Som bekant häckar den typiskt å starrtufvor. 
Vid Möcklemossen, Öland, där jag varit i tillfälle att under¬ 
söka ett flertal bon, voro samtliga byggda af torra vasstrån. 
Att byggnadsmaterial saknades i ett Kvismarenbo torde kunna 
uppfattas såsom en anpassningsåtgärd syftande till att göra 
boet mindre iögonfallande. Vasstrån i den gröna, tämligen 
lågvuxna och från långt håll synliga starrtufvan hade säker¬ 
ligen lätt förrådt boet. Såsom det nu låg, kunde vi endast 
tack vare de ängsligt omkringflygande fåglarnas beteende sluta 
oss till dess läge. Numera förekommer skrattmåsen kolonivis 
häckande å gamla vassflak såväl i Örebrofjärden, Ö. Kvisma¬ 
ren som Tysslingen. 
Rörhönan häckar i Ö. Kvismaren och i en del lergrafvar 
väster och söder om Örebro. Trifves ej i sammanhängande 
vass, utan tycker bäst om små öppna vatten, omgifna af kaf- 
veldun (Typha latifolia) och starr, där hon nattetid simmar 
omkring och låter höra sitt kacklande läte. 
Småfläckiga sumphönan finnes vid Örebrofjärden samt är 
allmän i Kvismaren och vid Tysslingen, där man om nätterna 
hör hennes »huit, huit». Vistas i fräken- och Glyceria aqua- 
^/ca-maderna. 
Storspofven förekommer synnerligen talrikt vid Mo- och 
