NÅGRA FISKAR NYA FÖR DE NORDISKA FARVATTNEN 
75 
Lichia glauca förekommer i Medelhafvet och vid Afrikas 
västkust ned till Goda Hoppsudden och äfven långt ute i At¬ 
lanten såsom vid Azorerna, Madeira, Teneriffa, S:t Helena och 
Ascension, dessutom vid Brasiliens kust. Vid Frankrikes väst¬ 
kust är den mycket sällsynt, och vid Englands kuster lär den 
blott ha fångats två gånger, nämligen i okt. 1857 och d. 28 
aiig. 1878, båda gångerna i Mounts Bay på Cornwalls syd¬ 
västra udde. 
Fångsten af en atlantisk varmvattensfisk långt inne i Stora 
Bält är naturligtvis ganska egendomlig. 
Emellertid blef detta fynd ej enastående. Prof. Ad. S. 
Jensen fick senare från Realskolläraren J. Gregersen i Hals 
(Jutland) insänd för bestämning en fisk, som fångats i botten¬ 
garn vid Hals i östra mynningen af Limfjorden den 19 aug. 
1920. Denna visade sig vara ett annat exemplar af Lichia 
glauca af 305 mm. längd, sålunda föga större än föreg. Det 
var endast 25 mjukstrålar i andra ryggfenan hos detta exem¬ 
plar, eljest var fenformeln lika. Den nyfångade fiskens färg 
beskrefs af Hr Gregersen på följande sätt: Vackert grön- 
glänsande på rygg och hufvud med tre mörka tvärstrimmor, 
som nå ungefär till fiskens midt, och bakom dem en mörk 
fläck. Buksidan vackert silfverglänsande. Vid basen af bröst¬ 
fenan tinnes ett stort grönt fjäll. Äfven detta exemplar till¬ 
föll Köpenhamns zoologiska museum tack vare Hr Gregersens 
tillmötesgående. 
Då inom så kort tid tvenne exemplar af denna carangid 
uppenbarat sig vid Danmarks kuster, är det ingalunda otänk¬ 
bart, att samma art skall kunna anträffas äfven hos oss vid 
vår västkust, ty säkerligen har den drifvit norrut med Golf- 
strömsvatten, och detta når ju tidvis fram till oss också, samt 
är kändt att medföra sydliga fiskar. Måhända har kanske 
något exemplar t. o. m. redan kunnat fångas, men tagits för 
att vara blott en taggmakrill. Lichia (äfven kallad Trachy- 
notas) skiljer sig dock lätt från vår taggmakrill genom sin 
