B'AUNA OCH FLORA 
150 
på okbågsbenväggen (jfr fig. 1 0 . 3), under det att densamma 
lios hondjuren är nästan slät. Häraf kan man sluta sig till, 
att Gervais’ c sublcevis blott är honan af den brasilianska 
C paca^ och namnet bortfaller därmed som synonym. 
C. p. giianta är tydligen större än den vanliga brasilianska 
pakan, då den blir omkring 80 cm. lång, men den senare blott 
70 cm. För öfrigt ser den, efter skinnen att döma, ut att vara 
tjock och fet som en gris, och det är sålunda ej underligt att 
indianerna sätta värde på den. 
Paka-formerna föra ett nattligt lefnadssätt. Om dagen 
sofva de i någon håla och om natten gå de ut för att söka 
sig föda. Indianerna jaga dem med hundar. Konsul Söder- 
STRÖM omtalar i bref, att han förvärfvat en lefvande »Chacha 
Cay» $ (alltså den alpina Ccelogenys taczanowskii andina 
Lönnb.), som hade dragits ut ur sin håla af hundar. Dessa 
hade bitit den ganska illa, men den tillfrisknade och blef så 
tam, att efter fjorton dagar man kunde stryka den på ryggen, 
utan att den blef arg. Något senare kunde man handtera den 
utan någon svårighet, om man använde varsamhet. Konsulns 
tjänare, som förmodligen var mera våldsam, blef dock biten 
några gånger. När »Chacha Cuy» åt, tog den aldrig tassarne 
till hjälp. Blott en enda gång såg konsuln, att hon satte en 
framfot på födan. Eljest tryckte hon födoämnena, som bjödos 
henne, äpplen, bananer, persikor, bröd etc., mot marken och 
höll dem med de öfre framtänderna, under det att de undre 
framtänderna med stor hastighet bearbetade och sönderdelade 
födan. Hon satte sig aldrig upprätt på bakdelen, men kunde 
klättra upp på lådor och andra liknande ting. Då hon skulle 
hvila, krummade den ihop sig på sidan, men ibland låg den 
också på buken. Den skänktes slutligen till en dansk, som i 
sin tur skickade den till Köpenhamn, i hvars zoologiska träd¬ 
gård den sannolikt hamnar, om allt går väl.^ 
Den »falska pakan», Dinomys branickii Peters upptäck¬ 
tes ursprungligen i Peru. I en indianby på Anderna kom en 
dag ett exemplar invandrande, under det att en samlare af 
^ Senare meddelanden omtala, att den tyvärr dött på vägen till Europa. 
