Bidrag till morkullans biologi. 
Af 
Einar Lönnberg. 
ilirii 
ill' 
riitiiii» 
!å fåglar ha varit så omdiskuterade som mor¬ 
kullan och i synnerhet har hennes fortplant- 
myror i hufvudet på många. 
‘ Det är mycket skrifvet härom, och åsikterna 
strida mot hvarandra. Somliga ha menat, att 
morkullan lade två kullar, andra åter för¬ 
nekade detta energiskt. En både såsom jägare och fågelkän¬ 
nare så framstående man som Gustaf Kolthoff ville ej er¬ 
känna möjligheten af att morkullan regelbundet lade två kullar. 
Dock menade han, att, om morkullan fick sin första och en¬ 
ligt hans åsikt enda normala kull förstörd, hon skulle skrida 
till häckning ännu en gång. På sådant sätt ville han förklara 
det faktum, att ofta nog färska ägg eller späda ungar af mor¬ 
kulla träffades långt fram på sommaren. Han sade sig vara 
förvissad om, att morkullan lika litet som andra vadare lade 
två kullar. Nyligen har J. A. Grieg i den norska tidskriften 
»Naturen»^ framlagt en sammanfattning af de olika meningarna 
i denna sak. Han erinrar om att så väl fågelkännare och 
jägare i de skandinaviska länderna som ock i Tyskland dryftat 
denna sak och yppat skiftande meningar. 
Meves var böjd att antaga att morkullan värpte mer än 
en gång om året. Holmgren omtalar omständigheter, som 
tala för att två kullar läggas af morkullan, men slutar med 
1 H. 11 — 12, 1920. 
