Egendomlig tandbyggnad hos en flatfisk. 
Af 
Ilialniar Rendahl. 
om en följd af den rika växling i lefnadssätt 
och val af föda, som förekommer bland fis¬ 
karna, har deras tandsystem blifvit föremål 
för en mångfald af specialiseringar och till¬ 
passningar, uttryckta i tändernas form, storlek 
och varierande förekomst på de ben, hvilka 
begränsa munhålan. Den mest ursprungliga tandformen är 
sannolikt den enkelt kägelformiga, som i stor utsträckning 
återfinnes hos recenta fiskar af skilda slag. 
Från denna urtyp hafva sedan olika modifikationer ut¬ 
bildats, de två hufvudtyperna för fisktändernas vidare utveck¬ 
ling äro dels den sidligt, i käkaxelns riktning tillplattade, dels 
den molarlika krosstand-typen, sådan som vi t. ex. finna den 
hos familjen Sparidoe. Hos några få grupper har i stället en 
reduktion af tänderna inträffat, såsom hos karpfiskarna, en del 
malar och syngnathiderna. 
Beträffande tändernas fixation, så torde de från början 
hafva suttit tämligen löst i munhuden, för att sedan, då större 
kraf ställdes på deras grip- och fasthållningsförmåga, vinna 
en anchylotisk förbindelse med underliggande ben. Bägge sätten 
kunna konstateras hos våra nu lefvande fiskar. En egendomlig 
fixering visa tänderna hos många fiskar, särskildt roffiskar, i 
