Smärre meddelanden. 
Gråärlaii funnen häckande på ännu ett ställe i Sverige. 
Säsom på sin tid meddelats i denna tidskrift, träffade den danske 
ornitologen Lakjer gråärlan häckande vid Taberg i Småland 1916. 
Under de följande åren återfanns den sedan där af Dr. Herman 
Nyqvist, hvarom han berättat i årgång 1918 af denna tidskrift (sid. 
166). Dessa meddelanden ha givit upphof till, att gråärlan blifvit 
känd från ännu en häckplats i vårt land. Till vår redaktion in¬ 
kom nämligen för kort tid sedan ett meddelande från stud. Hj. 
Ancker i Falkenberg, hvari han framhåller, att han efter att ha läst 
om gråärlans häckning vid Taberg ansåg värdt meddela ett nytt 
liknande fynd. Den 6 juli 1920 såg han en gråärlhane på en tele¬ 
fontråd i Vinbergs socken i Halland. Följande dennas oroliga rö¬ 
relser hittade han sedan boet. Detta innehöll blott två ägg, på 
hvilka honan rufvade. Då dessa intressanta meddelanden dock 
föreföllo något knapphändiga, ombads brefskrifvaren om möjligt 
komplettera dem med närmare uppgifter. Han gjorde också detta 
och lämnade följande upplysningar, »Boet låg på marken gömdt 
af ormbunkar nära Ätran. Skogen omkring var löfskog, men ut¬ 
efter en väg, som gick i närheten, stod en granallé. Boet såg ut 
som sädesärlebo och var sammansatt ytterst af torra strån och in¬ 
nerst af fjädrar och dun. Äggens grundfärg var gråbrunaktig, men 
de voro öfversållade med små bruna fläckar, som nästan flöto ihop. 
Hanen, som satt i ett träd, blef orolig, när jag närmade mig, och 
när jag ströfvat kring en stund, kom jag fram till boet, som jag 
upptäckte, när honan flög upp. Sedan försökte de båda att locka 
mig därifrån genom ifriga skrik och genom att flytta sig längre 
bort. Jag gick genast därifrån och fram till det ställe, där de båda 
fåglarna sutto. Honan aflägsnade sig då, men hanen satt kvar, så 
att jag noggrant kunde iakttaga honom. Strupen var svart, men 
längre ner blef den med skarp färggräns grågul med öfvervmgande 
gult. Längre nedåt buken blef den gula färgen svagare. Stjärtens 
undersida var grå. Ryggsidan var grå, men öfvergumpen hade en 
dragning åt gult, särskildt åt sidorna. Stjärten var ofvan svart, 
men hade en hvit bård på hvardera sidan. Honan kunde jag ej 
iakttaga, emedan hon först var orolig och sedan flög ned till boet, 
och jag ville ej skrämma upp henne en gång till.» 
»Jag har varit där i dagarne (sålunda; 1921. red.) och boet 
var tomt, men jag såg fåglarna ett stycke längre bort, så att det 
är sannolikt, att de ämna bli häckande här.>> Hj. Ancker. 
