SMÄRRE MEDDELANDEN 
I91 
Ofvanstäende meddelanden äro af stort intresse, då de ju sy¬ 
nas gifva vid handen, att gråärlan {Motacilla cmerea^ Tunstall) 
verkligen har blifvit häckfågel här i landet för andra gången. Det 
vore ju synnerligen önskvärdt, om den också på detta nya ställe 
blefve skyddad, så den på allvar finge fast fot. Faktiskt är den 
ju fridlyst genom förordningen rörande för jordbruket nyttiga fåg¬ 
lar, men erfarenheten har tyvärr ådagalagt, att denna fredning inga¬ 
lunda alltid är till fyllest. Det viktigaste är, att människornas intresse 
väckes, så att de vårda och skydda fågelvärlden. Den unge forskare, 
som gjort denna nya upptäckt, är värd beröm ej blott därför, att 
han var uppmärksam nog att göra iakttagelsen på ett så tillfreds¬ 
ställande sätt, utan äfven emedan han ådagalade en så god själf- 
behärskning och välvilja mot fåglarna. 
Gråärlan häckar gärna i närheten af rinnande vatten, och det 
är af intresse att erfara, att så äfven i detta fall ägt rum. I sitt 
hemland häckar gråärlan vanligen två gånger under sommaren. 
Den sena tidpunkten, vid hvilken iakttagelsen gjordes vid Ätran, 
skulle möjligen liksom ock det ringa äggantalet kunna tyda på en 
andra kull. Om den eventuella första kullen lagts i slutet af april 
eller första dagarna af maj, skulle fåglarna nog kunna ha hunnit 
att få två ägg i en andra kull till den 16 juni. Dock är ju denna 
sak blott en möjlighet. 
En egendomlig färgvariation hos unge af Coloeus monedula L. 
Under ringmärkning af kajungar den 10 juni i år vid Kulla . 
Gunnarstorp, 10 km. norr om Hälsingborg — terräng med öfver- 
vägande bokvegetation, där kajan ytterst allmänt bygger i de åldriga 
ihåliga träden — påträffades två flygfärdiga ungar hoppa omkring 
på marken. Ungarna, som säkerligen tillhörde samma kull, hade 
tydligen omedelbart förut lämnat boet, ty de kunde icke ännu flyga 
helt upp till grenarna. De infångades båda. Redan vid första 
åsynen af fåglarna förvånades jag öfver, att den ene var brunfärgad. 
Vid närmare påseende befanns att de partier på fågeln, som nor¬ 
malt äro grå, i detta fall voro brungrå (öfvervägande brunt), endast 
stjärten och vingarna voro helt svarta. På hjässan och ryggen var 
fågeln mörkt brungrå. I öfrigt iakttogos inga afvikelser. Den andra 
ungfågeln var normalt tecknad. Båda fåglarna ringmärktes och 
släpptes därefter. 
Jag har förgäves sökt upplysningar, om denna färgvariation förut 
vore bekant. Albinosformer träffas däremot någon enstaka gång. 
För Danmarks del skrifver Kj^rbölling, att han känner hvitfläckiga, 
helt hvita och hvitgula variationer, och enligt meddelande i bref 
från den danske ornithologen P. Skovgaard erhöll han för några 
år sedan till uppstoppning en nästan helt svart kaja. 
Hälsingborg den 19 juni 1921, Mårten Sjöbeck. 
’ Artnamnet boarula gafs visserligen af Linné 1771 åt denna fågel, 
men, såsom senare undersökningar visat, hade det redan tidigare användts 
af ScoPOLi för gulårlan och var sålunda ej användbar lör denna art. 
