NÅGRA ORD OM KAMERUNBERGETS DÄGGDJUR 235 
hos några af de föreliggande exemplaren frambenen äro m. 1. m. 
svartaktiga eller bruna på framsidan nedanför »knät» (hand¬ 
leden), men andra ej eller blott något öfver klöfvarne. 
Sistnämnda är i regel förhållandet med bakbenen. Sålunda 
ser det ut som om namnet brookei skulle kunna indragas, så 
vida det ej kan tillämpas på tofsantiloper från någon annan 
trakt af Västafrika, möjligen uppåt Guldkusten. 
Den tredje och största af tofsantiloperna från Kamerun- 
bergets kustskogar är Cephalophiis sylvicultrix, som ursprung¬ 
ligen och på förträffligt sätt beskrefs af Linné’s lärjunge Af- 
ZELius från Sierra Leone. Till färgen är denna antilop mörkt 
brun, nästan svartbrun med en roströd eller mörkröd tofs i 
pannan mellan hornen. Hufvudets sidor äro ljust gråaktiga. 
Ett stort gult eller hvitgult triangulärt fält på bakryggen vettar 
med spetsen framåt och når nästan fram till öfver bogarne. 
Baktill sträcker sig det gula ej ända fram till svansroten, utan 
slutar omkring 14—18 cm. framom denna hos dessa exemplar. 
Området bakom till svansen samt på lårens öfre partier klädes 
af svarta längre och mellan dem kortare hvita hår. Detta är 
i öfverensstämmelse med Afzelius’ beskrifning, men senare ha 
felaktiga bilder insmugit sig i litteraturen. 
På grund af denna antilops storlek kalla kolonisterna den 
»bushcow». Dir. Waldau meddelar att ett fullvuxet hondjur 
af denna art hade en lefvande vikt af 94 kilo. Dess längd 
från nosspetsen till svansroten var 145 cm., boghöjden 87 cm. 
Att den har en ganska stor kropp framgår däraf, att omkretsen 
strax bakom bogarne var 110 cm. och midt om buken 135 cm. 
Senare års undersökningar har visat, att denna tofsantilop har 
en ovanligt vidsträckt utbredning, ty ehuru först känd, sorr 
sagdt, från Sierra Leone, har den sedan påträffats i Nigeria, 
Kamerun, olika delar af Kongo ända ned till Katanga och 
nordöstra Rhodesia. Flera försök att uppdela den i flera geo¬ 
grafiska raser ha strandat. Bland annat har man byggt detta 
på hornens form och riktning, men på ett rätt omfattande 
material, som jag haft tillfälle att undersöka i Kongomuseet i 
Tervueren från olika trakter, kunde jag ej finna någon olikhet. 
