246 
FAUNA OCH FLORA 
ningen ej stort vidare, än att tummen kan nedföras. Stundom 
är blisan dold af snö eller isbråte, men ofta synes den som 
en liten krater i toppen på en låg iskulle, som uppstått genom 
frysning af vatten, som spolats upp, då själen stuckit sin nos 
i blisan. Genom andhämtningen hållas blisorna ständigt öppna. 
Liknande blisor brukar ock gråsjälen ha, men alltid fåtaligare 
och stundom inga; de äro större än vikarens men f. ö. lika 
dessa och hållas öppna på samma sätt. 
Hålen, genom hvilka vikaren går upp och ned, äro jämt 
så stora, som härför är behöfligt, fullkomligt cirkelrunda, »lik¬ 
som formade med passare». Beträffande det sätt, hvarpå hålen 
upptagas, äro meningarne något delade, utom i det afseendet 
att intet hål kan öppnas uppifrån. Om hålet blifvit belagdt 
med is, »som ej är tjockare än en brödkaka», är själen stängd, 
därest han befinner sig uppe, och kan ej bryta sig igenom. 
Underifrån kan han däremot genom en stöt krossa ganska 
tjock is, inemot 2-tums, gråsjälen t. o. m. ännu gröfre. Det 
lär göra ett ganska egendomligt intryck, då längs en blank 
isyta det ena själhufvudet efter det andra skjuter genom isen 
högt upp, så att en stor del af halsen blir synlig. Stöten är 
så kraftig, att isbitarne slungas långt ut åt alla sidor, och 
hålet, som ej är vidare än hufvudet, blir fullkomligt skarpt 
begränsadt utan sprickor i kanten, »liknande hålet efter en 
bösskula» (O. Sj—dt). Troligen är det nosen, som tar emot 
stöten, enär skallen f. ö. är svag och ömtålig. Ett slag med 
en staf, en mässingdosa eller t. o. m. knytnäfven kan vara 
tillräckligt att döda den största själ, om det träffar på rätta 
stället, nämligen strax ofvan ögonen. Misslyckas det första 
slaget, är det däremot så godt som omöjligt att slå i hjäl själen, 
enär han då drar in halsen mellan skuldrorna och skjuter 
späcket öfver hufvudet. Att hamra på nosen är under alla 
förhållanden lönlöst, emedan han rynkar ihop huden och späcket 
till ett godt skydd för densamma. Det är blott för att hämta 
andan, »ta kvafve», som själen på detta sätt tillfälligtvis bryter 
upp isen. De egentliga vistarhålen upptagas på helt annat 
sätt. I många fall kan det vara små vakar, uppkomna då den 
