248 
FAUNA OCH FLORA 
med förkärlek), och högeligen anmärkningsvärd är den abso¬ 
luta bestämdhet, hvarmed mycket erfarna fångstmän bekräfta 
sina påståenden i detta afseende. Andra hålla emellertid före, 
att endast pipig våris af sådan tjocklek kan af själen genom¬ 
borras, och detta förefaller onekligen rimligare. Vikaren före¬ 
drar sådan is, som är flere gånger sönderbruten och åter sam- 
manbakad och hopfrusen. Den består sålunda af olika tjocka 
partier, och dess undre yta är säkerligen mycket ojämn; svårt 
torde därför vara att afgöra, hurudan isen varit på den punkt, 
där ett hål upptagits. Men att vikaren har en förvånande stor 
förmåga att genomborra isen, står i hvarje fall fast, och som 
ganska belysande kan följande berättelse af en god iakttagare 
(V. Sj- dt) anföras. En liten vikare med ett troligen ett par 
veckor gammalt svårt sår i ryggen hade gått upp på 1 V 2 fot 
tjock is genom ett nyupptaget hål (eller möjligen en utsvarfvad 
blisa) och utmattad lagt sig vid detta och blef där skjuten. 
Ett gammalt hål var det icke, ty i den kvartersdjupa snön 
fanns ingen »tomt» eller annat tecken till att en själ förut 
legat där; ingen iskant, som kunde tyda på att endast en senare 
bildad tunnare is blifvit genombruten, fanns i hålet. Även om 
man i motsats till meddelaren antar som det sannolika, att 
endast en blisa utsvarfvats, så måste ju äfven detta anses 
som en märklig prestation af ett ytterligt blodfattigt och döds¬ 
sjukt djur, och det ger en föreställning om hvad själen med 
fulla krafter förmår. I hvarje fall är ju dock klart, att klornas 
afnötning måste sätta en gräns för hvad han kan uträtta, 
framför allt i kärnisen. Somliga mena ju, att klornas arbete 
underlättas genom djurets heta andedräkt, som. tinar upp isen 
och gör den porös, men svårligen torde detta kunna spela 
någon afsevärd roll. En sak, som ock synes svår att förklara, 
är, huru själen kan få luft under den tid, som måste åtgå för 
öppnande af ett nytt hål i tjock is. Somliga anse, att hålen 
upptagas på ställen, där sprickor genomsätta isen, genom 
hvilka själen kan andas; detta synes dock vara möjligt, endast 
om isen genom tryck från sidorna är upplyftad så mycket, att 
vatten ej står i sprickan. Andra antaga, att själen, som rör 
