254 
FAUNA OCH FLORA 
stanken börjar göra sig gällande. Ett annat och troligen ur- 
sprungligare namn på hanen är »alje» (uttalas äfven ålja eller 
alu). Det finska namnet på hanen är alg och på honan laggo. 
Att vikaren lefver i engifte, därom äro alla ense, och det 
är ej heller svårt att afgöra. Hanen har sin vista i närheten 
af honans, och de särskilda paren äro alltid långt åtskilda och 
kringspridda. Med gråsjälen förhåller det sig på ett annat 
sätt; den är mer sällskaplig och samlar sig vid parningstiden 
gärna i stora skaror. Ingen af mina meddelare har heller till¬ 
trott sig att afgöra, huruvida gråsjälen lefver i engifte eller 
månggifte, utom en enda, som anser, att det förra är fallet, 
något som emellertid står i strid med i litteraturen förekom¬ 
mande uppgifter. Under våren magra själarne starkt, mest 
kanske i april och maj; späcket är tjockast den tid, då dagarne 
äro som kortast, och tvärt om, och vid jultiden har själen minst 
4 gånger så mycket späck som vid midsommar. Afmagringen 
torde stå i samband med minskad aptit under kutnings- och 
parningstiden. Öppnade magsäckar ha vid denna tid befunnits 
innehålla endast slem, och exkrementerna skola likna en tunn, 
gulgrå lervälling med inblandad grof sand. Eljest utgöres födan 
veterligen endast af fisk. däribland simpor til Ibetydlig del; om 
bottenskorfven eller krävliken (Idothea entomon) som bestånds¬ 
del i dieten är ingenting kändt, men mer omfattande under¬ 
sökningar häröfver torde behöfvas. 
Vid 6 veckors ålder beger sig gråsjälskuten på vandring 
söderut, simmande, om hafvet är öppet, men »maserande» 
(marscherande), därest han blifvit infrusen. »Maserarne» bibe¬ 
hålla den en gång inslagna, vanligen sydvästliga kursen med 
en envishet, som påminner om fjällämmelns, och komma där¬ 
vid ej sällan upp på land. Holmön tåga de stundom öfver; 
vid högsta punkten, invid kyrkan, blef en gång en maserare 
funnen och ihjälslagen, och liknande har inträffat äfven fler¬ 
städes på fastlandet. Öppna vakar simma de öfver och fort¬ 
sätta vandringen på andra sidan med bibehållande af riktningen 
och synas öfver hufvud vara lika starkt behärskade af sin 
vandringsdrift som lämmeln. En meddelare (V. Sj — dt) obser- 
